PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna on mul külas pastor
ja piibliõpetaja Jarmo Sormunen. Tere tulemast! - Aitäh.
Tegime sinuga juba ühe saate, kus rääkisime misjonitööst.
Rõhutasid, et iga kristlane on misjonär.
Saate järel, kui kaamerad vaikisid,
ütlesid veel midagi, millest tahtsin alustuseks rääkida,
enne kui asume teise teema juurde.
Rääkisid sellest, et kunagi pole liiga hilja
misjonitööle minna või tunda Jumala kutset misjonitööks.
Mida sa sellega mõtled?
Et kunagi pole liiga hilja
oma elu Jumala kasutusse anda.
Laiendaksin selle ka misjonitööst väljapoole.
Meil on ettekujutus, et kui meil on mõni raske eluolukord,
siis arvame, et kõik piirdubki sellega. Kuid olukord võib muutuda.
Jumalal on teised võimalused sinu kasutamiseks.
Näiteks pensionile jäädes, mis mu enda elus aktuaalne on,
olen avastanud,
et Jumal on avamas unistust, mis mul on olnud misjonitöö suhtes.
Olen kogenud, et iial pole liiga hilja elu Jumala kasutusse anda
kas mingil teisel või uuel moel või kuidas Jumal juhatab.
Misjonitöö mõiste on täna palju laiem.
Seal vajatakse ka vanemaid inimesi,
isasid-emasid noori aitama ja toetama nende vaimset kasvu.
Mentoriks olemine on üks tähtsaim ja suurim töö tänasel misjonipõllul.
Seal on suur vajadus mitmete sadade ja tuhandete soome kristlaste järele,
vanemate järele, kes on kogenud elus muudki peale viimase allahindluse.
Nende oskusteabe järele on suur vajadus.
Tahaksin veidi süütunnet tekitada,
kui mõtled, et kuidas Jumal minusugust enam kasutada saab.
Saab küll. Jumal on nii suur.
Meil on hulk inimesi, kellel on rohkem raha kui iial varem.
Neil jätkub veel tervist.
Neil on isegi keeleoskust.
Jumal tahaks, et annaksime need Tema kasutusse.
Nii OM-is kui Misjoninoortes vajatakse vanemaid inimesi,
kes saavad olla nädala-kaks, kuu või kaks või aasta-kaks
või kui Jumal lubab, veel kauem
misjonitööl ja misjonäre toetamas ja tegema seda, kus vaja.
Võimalustel pole piire.
Ainus, mis mind tagasi hoiab, on minu isekus ja see,
et ma ei mõistnud, et Jumal mind kasutada tahab.
Võimalused on tõesti suured,
kui mõelda, et ükski normaalne, hea amet pole välistatud,
ükski vanus pole välistatud
ja ükski eluolukord pole tingimata takistuseks.
Alati võib kaasa lüüa.
Meie kogudus toetab üht peret Rumeenias.
Kui too pere oli misjonitööle minemas,
leiti pereisal peas kasvaja.
Seda ei saadud opereerida.
Kasvaja on endiselt seal ja neid võib isegi rohkem olla.
Kui küsisin temalt suvel, kas minu eas võib veel minna,
ütles ta sellise mõtte:
"Haigus pole kunagi takistus.
See võib aeglustada, kuid see ei takista Jumala tööd.
Isegi kui sa pole parimas vormis,
suudab Jumal sind ikka mingi aja püsti hoida."
Meenub üks kirjakoht Piiblist, mis on seotud ka andmisega.
Kui on tahtmist teenida, siis seda ei tehta mitte selle alusel,
mis pole võimalik, vaid ikka võimaluste alusel.
See oli hea meeldetuletus saate alustuseks.
Asume nüüd tänase teema kallale.
Oled õpetanud viimasel ajal Galaatlaste kirjast.
See on üks Uue Testamendi tähtsamaid kirju,
kuna see omas suurt tähtsust reformatsiooni ajal.
Luther sai sealt ilmutuse, kuna seal õpetatakse ... Mida?
Mida seal õpetatakse, Jarmo? Oled sukeldunud Galaatlaste kirja.
Mis on Galaatlaste kirja teema ja põhisõnum?
Galaatlaste 5:1 - "Vabaduseks on Kristus meid vabastanud.
Püsige siis selles ja ärge laske endid jälle panna orjaikkesse!"
Mis orjuses nad olid?
Patu ja käsuseaduse orjuses. Siin mõeldakse mõlemat.
Inimene sünnib patu orjana. Ja Moosese seadus õpetab,
et kui püüame käsku täita ja vältida pattu, siis pääseme.
Kui täidame tervet käsuseadust, siis pääseme.
Probleem on selles, et me ei suuda täita kogu seadust.
Jeesus tõi maa peale tulles evangeeliumi, mis ütleb,
et me ei suuda käsuseadust täites päästetud saada
ning õigeks ja puhtaks saada,
vaid üksnes usu kaudu Jeesuse lepitustöösse.
Jeesus tuli vabastama meid käsuorjusest,
kus püüame end käsuseadust täites patu orjusest vabastada.
Vaatame selle korra üle.
Meil on probleem, kuna oleme patu orjad.
Peaksime selle probleemi lahendama, aga inimesele on omane öelda:
"Ma muudan ennast, hakkan paremaks inimeseks.
On olemas käsud. Ma pean neid."
Sel juhul satub ta käsuorjusse, sest ta ei suuda seda kunagi teha.
Püüame Jumalale meelepärane olles panna Teda meile armu andma,
aga me ei suuda Jumalale kunagi mitte millegagi nii meele järgi olla,
et Ta meile seepärast halastaks.
Talle meeldib Jeesuse lunastustöö ja Ta annab meile armu selle alusel.
Jeesus osaleb selles otsekui meie asemikuna.
Galaatlaste kirja taustaks
on selle suunatus mitmele kogudusele.
Vaieldakse, kas need asusid tänase Türgi põhja- või lõunaosas.
Igal juhul oli mitmeid kogudusi, kus oli esile tulnud jutlustajaid,
kes õpetasid: "Tore, et Jeesust usute, kuid sellest ei piisa veel."
Lisaks peate järgima Moosese käske, laste ümberlõikamist, pidama sabatit
ja teisi juutide pühadereegleid ning juutide toidureegleid.
Ehk vältima sealiha ja verd, ning liha, kust pole verd välja lastud."
Seal kuulutati sellist evangeeliumi, et ei piisa ainult Jeesuse lepitustööst
ja usust sellesse, vaid vaja on ka käsuseadust järgida.
Paulus rebis seepeale niiöelda oma riided lõhki.
Ta ütles näiteks 3. peatükis:
"Oh mõistmatud galaatlased, kes on teid ära sõnunud,
teid, kelle silme ette Jeesus Kristus oli joonistatud ristilööduna?
Ma tahan teie käest teada ainult seda,
kas te saite Vaimu Seaduse tegude tõttu
või ususõnumi kuulamise tõttu.
Kas te olete nii mõistmatud?
Te alustasite Vaimus, kas tahate nüüd lõpetada lihas?"
Nad olid usklikuks saanud, kuid nad olid erineva taustaga.
Koguduses oli inimesi nii paganate kui juutide seast.
Nad uskusid Jeesusesse, elud olid muutunud, vabanenud,
nad olid oma patud andeks saanud ja hakanud elama Jeesusele toetudes.
Mõned, eriti juudi taustaga sellid, olid hakanud õpetama:
"Tore, et usute Jeesusesse. Kuid sellest ei piisa veel."
Nad tõid sisse evangeeliumi teatud lisanditega.
See ongi kogu Galaatlaste kirja taust.
Paulus lõugab terve Galaatlaste kirja:
"Kallis rahvas, ärge laske end uuesti orjaikkesse panna,
kui Jeesus teid sellest vabastas!"
Lõpus ütleb ta,
et Jeesusesse uskumine ei tähenda vastutustundetut elu,
vaid tuleb Jumala tahte järgi elada.
Kuid te ei saa kunagi päästetud
heade tegude tegemise ja Moosese käskude täitmisega.
Ei toidureegleid pidades ega mõeldes, mida pääsemiseks tuleb süüa.
See on väga tähtis.
Kui tuleme Jumala juurde käsualuste
ja patu tõttu Jumala ees süüdlastena,
antakse meile kõik armust andeks, eks?
Aga seda tõde võib moonutada
ja öelda, et kui armust andeks saame, siis pole vahet, kuidas elame.
Sellele seisis Paulus vastu.
Kuid ometi ei öelnud ta,
et nad peavad elama millegi muu
kui Kristuse lunastustöö alusel.
Kui tuled,
on midagi valesti, kui sa ei mõista, et nüüd tuleb Jeesusele elada.
Kui oleme päästetud saanud ja kõik patud andeks saanud,
elab meie sees väike punane variser, kes korrutab:
See ei saa nii lihtne olla, et lihtsalt armust andeks saan.
Pean kuidagi selle vääriliseks saama, et Jeesus mu eest surnud on.
See väike punane variser paneb meid käsutegusid tegema
ja seda armu ära teenima.
Uskusime varem, et see on tasuta,
kuid nüüd hakkame uskuma neid, kes ütlevad,
et tuleb teha seda ja teist või minna sellele või teisele riitusele
ning pead vältima neid ja teisi toite ja pidama sabatit siis ja siis.
Hakkame seda uskuma ja vajume tagasi käsu alla.
Paulus tahtis hoiatada selle eest galaatlasi ja meidki,
et me ei usuks neid, kes ütlevad,
et Jeesusesse uskumisest veel ei piisa,
vaid pead minema basseini ja saama ristitud just nii nagu ütleme,
või järgima just meie koguduse reegleid
või pead kuuluma just meie kogudusse.
Evangeelium pluss veel midagi.
Kui vaadata kirikuajalugu,
siis toosama vana laul on kestnud kogu kristliku koguduse olemasolu.
Alati tuleb neid, kes ütlevad:
"Tore, et Jeesusesse usud. Tore, et usud Püha Vaimu täiusesse,
kuid sellest ei piisa veel.
Pead tegema seda või teist või kolmandat."
Ja neid jutlustajaid, uskumatu küll, liigub praeguselgi ajal,
ning isegi Soomes ja kõikjal mujal. - Hetkel rohkem kui iial varem.
Mida rohkem kaotame piiblitundmist,
ja kui kaob näiteks eriti Galaatlaste kirja tundmine,
seda rohkem satume tegude keerisesse armu ära teenima.
See on huvitav.
Piibel räägib otse
nii toitudest kui pühade pidamisest.
Ja mõned käituvad nagu poleks Galaatlaste kirja kunagi kirjutatud.
Nagu seda poleks olemaski.
See on suur viga.
Kas selle "Jeesus pluss ..." mõtlemise juures pole seegi rumalus
ja eksitus, et Jeesusest rääkides räägime me Temast,
kellesse on peidetud kõik tarkuse ja teadmise aarded?
Tema on saanud meile Jumalalt õigsuseks, pühitsuseks,
lunastuseks ja tarkuseks.
Kuidas saaksid minna kaugemale? Kuidas võid saada Jeesusest rohkem?
See on täiesti absurdne mõte! Kas pole? - Jah. Tõsi.
Alati, kui toome kristlusse Jeesuse kõrvale veel midagi,
triivime Jeesusest eemale.
See on nüüd küll tavainimese psühholoogia,
kuid ilmselt on meis varjatud mõte,
et kui märkan Piiblis Jumala õhutust: Olge pühad nagu Mina olen püha,
hakkame selle poole püüdlema: Ma ei valeta, ma ei räägi pooltõdesid,
ma ei ärritu naise peale, ma ei karju laste peale.
Kui märkan, et seda parajasti teen,
satun masendusse ja pingutan veel rohkem.
Ma ei tee sedagi, et viiksin selle Jeesusele ja paluksin andeks
ning läheksin edasi,
vaid satun hoopis tegude alla.
Olen näinud oma kristliku teenistuse ajal paljusid,
kes on uskunud seda valet, et on evangeelium pluss veel midagi.
Olen näinud, et inimesed,
kes on rõõmustanud Jeesuse pärast ja tõsiselt uskunud Jeesusesse,
on hakanud vaikselt uskuma, et nad suudavadki täiuslikud olla.
Et kogu kristlus sõltubki neist.
Nad on sattunud sellisesse tegude keerisesse ja käsu alla,
mis lõpeb kogu kristluses pettumisega ja kristlusest loobumisega.
Kuna see viib alati väsimuse
ja iseendas pettumiseni.
Kui siis kuulda, et Jeesus on teinud, mida sina ei suuda teha,
saad tõesti uskuda kõik patud andeks,
alustada tõesti täiesti puhtalt lehelt ja oled riietatud valgesse.
Tahaks öelda,
et siin oleks justkui hingevaenlane valguse rüüsse riietunud,
nagu öeldakse, et ta esineb inglina, kuid on hoopis kurat.
Miski, mis näib väga vaimulikuna.
Kui kuulan, mida räägid, kõlab see väga vaimselt, kui öeldakse:
Nood usuvad vaid Jeesusesse, aga mina lähen kaugemale.
See näib ülivaimne, kuid selle tee lõpus
ollakse nii väsinud seaduse all ja kõiges käsupidamises,
et ei jaksata enam isegi uskuda ja langetakse täiesti ära. - Tõsi.
Alati, kui lähed käsu teele 'evangeelium pluss veel midagi',
on selle lõpus varem või hiljem vaimne läbipõlemine.
See on seaduspärasus, mille vastu ei saa.
Keegi võib öelda: Pinguta rohkem!
Mida rohkem punnitad, seda kõrgemale tõuseb latt.
Sest näeme üha rohkem, millised peaksime olema.
Olen korduvalt rääkinud, kindlasti ka Piiblikohviku algaastail,
et mul oli sõber, kes sattus tõsiselt käsu alla.
Ta luges Piiblist: "Olge pühad nagu Jumal on püha",
ja hakkas seda täide viima. Ta sattus nii tõsisesse masendusse ja käsu alla,
et kui temaga siis kohtusin, oli tal pea kohal must pilv,
mille ta alati kaasa tõi, ja tema suust tuli vaid nõudmisi
à la "keegi ei tee kunagi midagi", "alati on kõik nii ebavaimulikud"
ja "miski pole nii nagu peaks".
Püüdsime talle evangeeliumi avada, aga ta ei uskunud seda.
See läks nii kaugele, et ta istus autos ja oli valmis merre sõitma,
kuna Jumal oli selle tee nii raskeks teinud, et ta ei suutnud seda järgida.
Kuigi ta oli varem auliselt usklikuks saanud.
Läks nii, et Jumal hoidis teda tookord.
Hiljem oli ta kord oma kodulinnas jalutamas ja kohtus Jumalaga.
Ta koges, et taevast tabas otsekui valgussammas tema rinda
ning ta kuulis oma eesnime ja sõnu "See on täidetud."
Siis võeti talt see koorem. Mäletan, kuidas ta muutus.
Tema kohal polnud enam musta pilve.
Ta tõesti vabanes käsumeelsusest. Ta ei visanud seadust minema,
kuid ta muutus täielikult.
Seda kuulates meenub, et siit on veel puudu armastus.
Jeesuse armastus meie vastu. Inimene ei usu, et Jeesus armastab,
kui ta ei täida seda, teist ja kolmandat.
Armastuses pole nõudmist, aga see inspireerib uut elu elama.
Miski ei inspireeri rohkem.
Armunud inimesed on tulvil elu.
Kuid armastus ei nõua: Täida seda, seda ja seda, või ma ei armasta sind.
Tõsi. Piibel ütleb, et armastus inspireerib,
kuigi piiblitõlkeis kasutatakse sõna 'nõudma'.
Kuna Tema on meie eest surnud, siis vähim, mida teha võime,
on teha Tema heaks kõik. Oleme valmis Tema eest surema.
Kui naasta misjoniteema juurde,
siis süüdistamine ei hoia ega läkita kedagi misjonipõllule.
Keegi ei jaksa minna sinna omas jõus.
Jumala armastus inspireerib ehk esitab väljakutse või nõuab meilt,
et kui üks on surnud kõikide eest, siis on kõik surnud ja kohustatud.
Armastusest lähtuv kohusetunne sunnib tegema kõike,
et teisedki võiksid päästetud saada.
Kui Jeesuse armastuses teele asume, tulevad ilmselt kiusatused.
Eks galaatlasedki alustanud hästi? - Jah. Tõepoolest. "Alustasite hästi."
Siis ütleb Paulus, et ta imestab nende pärast.
"Kes teid on võlunud?" Keegi oleks nad nagu ära nõidunud.
Jah. Hüpnotiseerinud.
Alguses uskusid nad seda,
et Jeesuselt saab kõik patud andeks; et Jeesus on surnud minu eest.
Ta armastab mind ja annab armust kõik andeks,
ilma ühegi hea teo tegemiseta.
Kui kohtun selle armastusega, hakkan spontaanselt tegutsema.
Kuid siis tuleb mingi hüpnotisöör ja ütleb: "Ei, sellest ei piisa.
Pead tegema nii ja naa ja naasma nende seaduste juurde.
Ka Vana Testamendi seaduste juurde toidu, riiete ja muu kohta."
Paulus läks isegi nii kaugele, et ütles:
Selle taga pole muud kui inimlik uhkus.
Need rahuldavad oma liha, ütleb ta, kes nõuavad, et teeksite seda ja teist.
Kui keegi tunneb, et ei anna Jumala mõõtu välja,
hakkab ta teistelt nõudma ja toob kaasa selle musta pilve.
Nõuad seda pidevalt teistelt. Selle taga on uhkus, mis ütleb:
"Ma pole nii halb, et ei suudaks armu ära teenida."
Kuid kokku varisedes ja Jumala rüppe langedes, vabaned sellest koormast.
Sa ei peagi seda seadust täitma.
Selles mõttes võib olla hea, kui inimene juhatatakse kohta,
kus ta nö vaimselt pankrotti satub.
Ta tõdeb, et ei suuda kunagi täita Jumala seadust nii,
et selle kaudu Jumalale kõlvata.
Tunnen, et see on Soome kristluses hetkel ülimalt üldine probleem.
Eriti noorte seas,
kes on kuulnud ja näinud, et see olevat õige kristlus.
Kui nad on vaadanud Ameerikas toimuvat ja näinud,
et nii ollakse vabad ja siis kõik töötab,
hakkavad nad sama omas jõus tegema.
Ja siis väsitakse selle all
ega jaksata enam evangeeliumi uskuda.
"Muidugi on see tõsi, aga kuna olen langenud selles ja teises,
siis Jumal ilmselt ei hooli must, aga küll ma vastu pean."
Vahel kuuleb sedagi,
et kui kuulutame täit evangeeliumi, nagu sa siin selgitanud oled,
siis lähevad kõik laisaks ega tee enam midagi.
Mis sa selle peale kostad?
Kui usume evangeeliumi,
ei lase see meil tegevusetuks jääda, ütles Paulus.
Jumala armastus sunnib meid sisemiselt.
See ei lase meil käed rüpes istuda,
vaid meil tekib vajadus teistelegi rääkida
ja seda nendega jagada.
Kui naasta veel misjoni juurde,
siis on siin seos evangeeliumiga selleski,
et seadus on olemas ka islamis,
hinduismis ja teistes maailma usundites.
Nõudmine, et pead täitma mingit süsteemi
ja siis pääsed Jumala juurde. Mingi tee või trepp.
Kuid sellist evangeeliumi, kus Tema on teinud kõik
ja Tema nimes saab andeks kõik patud, pole kuskil mujal.
Seegi on üks põhjus, miks on tähtis sellest kinni hoida,
muidu kaotame nägemuse kristluse unikaalsusest.
Ja seda peame kuulutama kõigile, kes pole kuulnud evangeeliumi.
Sa ei pea armu ära teenima, vaid võid seda uskuda.
Aitäh, Jarmo,
selle vägeva meeldetuletuse eest Galaatlaste kirja põhjal.
Õnnistust ja juhatust sinu ellu! - Aitäh. Sama sullegi!
Aitäh, head vaatajad!
Imeline evangeelium, mis ei nõua, pigista ega käsuta, vaid ütleb:
"Jeesus on teinud absoluutselt kõik.
Tema nimes saad kõik patud andeks uskuda."
Kui see ei inspireeri meid Jumala tahtes elama,
siis pole siin maa peal midagi, mis inspireeriks.
Õnnistatud nädalat! Kohtumiseni Piiblikohvikus!
Igasugune teletöö maksab. Nii ka kristlik teletöö.
Kui saated on sind õnnistanud ja rõõmustanud,
kas kaaluksid nende toetamist?
Võid helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevate või Eesti kanalite kaudu.
Õnnistust ja head vaatamist! Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri