PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Mul on täna külas Jarmo Sormunen. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled piibliõpetaja ja pastor.
Oled tundnud kutset
ja siirdud pikemaks ajaks misjonitööle.
Miks peaks misjonitöö iga kristlase südamel olema?
Või kas üldse peaks?
Kas on misjonitöökristlasi ja kristlasi, kes seda pole?
Üldiselt võib see nii näida.
Kui mõned innustuvad misjonitööst, tunnevad nad, et neil on misjonikutse.
Ja teisedki kinnitavad seda:
"Kuna sa oled selline misjoniinimene, siis tegele sellega."
Kuid iga Jeesusesse uskuja on saanud kutse jagada evangeeliumi
nii lähedal kui kaugel.
Tema liigutab meid nagu soovib, suveräänselt.
Tema perspektiivist peaksid kõik ja kõikjal kuulma evangeeliumi
võimalikult kiiresti, et keegi ei satuks hukatusse.
Meie ülesanne on seda rääkida kõigi vahendite ja võimetega,
mis Jumal meile andnud on.
Jumal ootab pidevalt, et seda teeksime.
Ta ei ole kubjas, vaid sooviks,
et evangeelium jõuaks nii lähedale kui kaugele.
Ja Ta ei levita seda nii,
et kuulutaks seda otse taevast mingile rahvale, kes Teda ei tunne,
vaid Ta saadab meid, kas pole?
Täpselt. Ta ei kuuluta inglite, vaid inimeste kaudu.
Inglid teenivad selles töös, et inimesed võiksid kuulutada inimestele
evangeeliumi võimalikult kiiresti.
Kiiresti seetõttu, et Jeesus on tagasi tulemas.
Me ei tea, millal see aeg lõpeb.
Seepärast on maailmas arvukalt neid, kes pole evangeeliumi kuulnud.
Või on kuulnud, kuid pole seni veel uskunud.
Peaksime seda neile kuulutama ja kinnitama seda Jumala kutset.
Üks laialdaselt levinud õpetus, mis on Soomegi jõudnud,
on see, et kui inimesed pole evangeeliumi kuulnud,
olevat Jumalal neile teine tee.
Kas sina usud, et Jumalal on mõni teine tee peale Jeesuse,
keda kuulutatakse ja usutakse?
Ei usu.
"Taeva all ei ole antud inimestele ühtegi teist nime,
kelle läbi meid päästetaks," peale Jeesuse.
Ja kuigi see on äärmiselt ühevalentne,
siis Piibel räägib pea igas raamatus, et muud teed pole olemas.
Kui sa ei nõustu Jeesusesse uskuma, pole sul lootust igavikule ega taevale.
Selle suhtes, kas on võimalik kuulda, ilma et keegi räägiks,
ütleb Paulus Roomlaste kirjas:
"Sest igaüks, kes hüüab appi Issanda nime, päästetakse.
Kuidas nad siis saaksid appi hüüda teda, kellesse nad ei ole uskunud?
Aga kuidas nad saaksid uskuda sellesse, kellest nad ei ole kuulnud?
Kuidas nad saaksid kuulda ilma kuulutajata?
Kuidas aga saadaks kuulutada, kui ei olda läkitatud?
Just nagu on kirjutatud:
'Kui kaunid on nende jalad, kes kuulutavad head rõõmusõnumit.'"
Pauluse loogika järgi ei saa keegi päästetud,
kui ei kuule sõnumit Jeesusest, ja nad ei kuule, kui keegi ei räägi,
ja keegi ei saa rääkida, ilma et teda läkitataks,
ilma et talle antaks ülesanne rääkida Jeesusest
konkreetsetele inimestele.
Siin on misjonitööks äärmiselt tugev motivatsioon.
Sinu öeldu järgi õpetab Piibel, et inimesed hukkuvad ilma Jeesuseta
ning ei saa uskuda ja pääseda, ilma Jeesusest kuulmata.
Jah. Inimene satub hukatusse,
kui ta pole pannud oma lootust Jeesuse lunastustööle.
Et ta seda teha saaks,
peab ta kuulma evangeeliumi sellest, et Jeesus on Tema eest surnud.
Pole olemas mingit teist teed.
Piibli järgi ei eksisteeri mingit teist võimalust,
et taevaväravas pakutaks mingit muud alternatiivi.
Küsitakse, mida oled teinud sõnumiga, mille Jumal sulle vahendanud on.
Kas oled võtnud vastu sõnumi, et Jeesus on surnud sinu eest, või ei?
Kui sa pole seda vastu võtnud, ootab sind Piibli järgi igavene hukatus.
Kui sellele mõelda ja kui kiire evangeeliumiga on, nagu ütlesid,
kuna Jeesus on peagi naasmas, ja inimesed vajavad päästesõnumit,
peame häbiga vaatama,
kui vähe teeb Lääne kristlus misjonitööd.
Kas see võib sinu meelest olla seotud meie 'mina, mina, mina' ajastuga?
Kõik tiirleb meie ümber. Ütlesid ühes teises kontekstis,
et kristlus on muutunud isikliku kogemuse keskseks.
See ei lase meil näha ligimest ja ligimese häda.
Ja häda all pean silmas vaimset viletsust.
Ligimene vajab evangeeliumi
ja Jumal tahab suunata meid pärast usklikuks saamist väljapoole.
Tal on meile ülesanne.
Sii on kindlasti tõetera sees.
Usun, et üks põhjus,
miks me pole ärganud misjonile või evangeeliumile, on see,
et me ei mõista, kui tõelised on taevas ja igavene hukatus.
Need, kes on mingi kogemuse tõttu teispoolsuses käinud ja naasnud ...
Keegi oli 90 minutit taevas ja kirjutas sellest raamatu. See muutis tema elu.
Neid kogemusi on palju.
Pole juhus, et nad on teisel pool jõuliselt selle reaalsust kogenud.
Seejärel nad elustati, nad naasid oma ihusse
ja neil on tekkinud suur mure teiste inimeste pärast.
Kohtusime kord ühe selliga, kes oli taevas käinud. Kas mäletad?
Istusime söögilauas ja ta rääkis oma teispoolsuse kogemusest.
Kui ta palvetas, siis pole ma kuulnud,
et keegi oleks eestpalves nii kiiresti maailma misjonipõlde läbinud.
Talle oli avanenud oma kogemuse kaudu reaalsus,
et inimesed lähevad tõesti põrgusse, kui nad ei usu Jeesusesse.
Kui nad sellest ei kuule, satuvad nad hukatusse.
Meie ülesanne on rääkida. See on väga must-valge asi.
Tänapäeval ei tohiks midagi must-valget enam olla, aga see on.
Naasen varemöeldu juurde.
Kas arvad, et Jumal juhatab omi ka selle kaudu,
et ta liigutab meid sellistesse kohtadesse?
Jumal juhatabki just selleks, et oleksime sellistes kohtades,
ja pole juhus, kus me elame või töötame.
Jumal tahab meie kaudu sõnumit levitada.
Pole juhus, kus me mõju avaldame. Jumalal on kõik kontrolli all.
Ta suudab meid kasutada seal, kus oleme.
Seepärast ei rõhutaks ma kohutavalt misjonit.
Võime teha vaimset tööd seal, kus Jumal meid elama on pannud.
Võime seal misjonitööd teha, nende seas, kelle keskel elame,
ja nii nagu Jumal meile annid on andnud.
See ei tähenda üksnes kuulutamist ja jutlustamist,
vaid Jumala kuningriigi edendamist
nende seas, kelle sekka Jumal meid elama on pannud.
Mõningad kutsub Jumal aga kultuuride piire ületama
ja minema Soomest kuhugi, kus on vajadus.
Nii on läinud ka teiega.
Kas usud, et selleks on vaja erilist Jumala kutsumist?
Usun küll. Usun, et kõigil on üldine kutse rääkida evangeeliumist
oma elukohas neile, kellega kohtume, vastavalt olemasolevaile võimalustele,
kui inimesed on valmis kuulama.
Ja ka vastavalt oma jõule.
Usun, et igasuguses jumalariigi töös on vaja vaimset kutset,
ole sa kutsutud pastoriks, jutlustajaks
või vaimse lehe peatoimetajaks.
Nii ka misjonitöös.
Kõigil, kes on misjonitööle läinud,
tekib tihti suuri kahtlusi.
Teekonnal hakatakse küsima:
Kas see on minust endast või on Jumal mind tõesti kutsunud?
Kas püüan midagi tõestada?
Näiteks mina. Kas püüan tõestada, et minus voolab veel elu?
Olen pensionil. Kas püüan midagi näidata?
Ja kui asi ongi selles, siis ei pea see vastu.
Mul on kogemus Piiblist. Jumal on mulle selle kaudu rääkinud.
Kui tean, et Jumal on mulle rääkinud ja mind selleks tööks kutsunud,
siis pean vastu ootamisfaasis
või kui paistab, et kõik uksed sulguvad.
Kõik misjonärid kogevad suletud uksi.
Mõtled, kas anda alla või ei. Otsustad, et ei, ja Jumal avab.
Nende kogemuste põhjal mõistan, et selle taga on Jumal.
Siis pean misjonipõllul vastu. Oled isegi misjonitööd teinud.
Mäletan, et teilgi oli kunagi selliseid kogemusi. - Jah.
Kas õhutaksid iga kristlast kaaluma,
mis tema kutsumine on.
Absoluutselt.
Seoses misjonitööga on meil läkitatud ja läkitajad.
Keegi ei saa minna, ilma et teda läkitataks.
Seepärast on vaja neidki, kes saadavad ja toetavad
Kes eraldavad sind tegema tööd just nende seas.
Selles võivad kõik kaasa lüüa.
Seepärast on see iga inimese kutse
ja läkitajaks olemine pole halvem kui läkitatuks olemine.
Usun, et Jumal tahab avada meie silmi nägema,
kuidas võimaldada tööd just seal, kus pole iial evangeeliumi kuuldud.
Sellele mõeldes näeb vajadust nii selles osas,
et on liiga vähe neid, kes läheksid ja kes ütleksid:
Tahan minna, kuhu Jumal läkitab ja juhatab,
kuid meil on ka liiga vähe läkitajaid.
Millest johtub,
et inimestel puudub nägemus või koorem
või tuline kirg kuidagi osaleda? Et kui ise minna ei saa,
tahaks läkitada teisi ja annetada misjonitööle.
Miks meil pole seda nägemust? Kuhu see kadunud on?
Raske öelda. Siin on ilmselt palju põhjuseid.
Kuid usun, et üks põhjus on selles, et ei loeta Piiblit
ja Piibel ei saa mu silme ees mind veenda,
et see on kõige tähtsam asi.
Kui mina ei räägi või kui ma ei võimalda seda neile,
kes pole iial kuulnud, jätan ma hooletusse midagi,
mis on oluliselt kristlusega seotud.
On lihtne seda kellegi teise peale veeretada.
Kuid Jumala Sõna ääres tekib mul veendumus,
et see on minu kutsumine.
Saan peagi 64-aastaseks.
Olen terve elu misjoniga seotud olnud.
Kunagi sai Rahvamisjonis kuulatud ja misjonitööle saadetud
mitmeid õdesid. "Siin ma olen Issand! Läkita mu õde!"
Mu abikaasa Pirjo on kaua aega tundnud kutsumist misjonitööle.
Arvasin, et lähen talle toeks.
Keedan talle pensionärina suppi, kui ta töölt tuleb.
Eelmisel kevadel jõudis Jumal aga oma Sõna kaudu minuni
ja ütles mulle, et tahab ka mind läkitada.
"Sul on seal tegemist."
Ta on seda hiljem paaril korral oma Sõna kaudu kinnitanud.
On hoopis teine asi kuskile minna, teades, et kui Jumal annab,
siis ma lähen ja Tema näitab tee.
Ma ei lähe kellegi teise kutse alusel, vaid enda oma põhjal. - Jah.
Just see, et meil on tuhandeid ja kümneid tuhandeid kristlasi,
kellest üliharvad lähevad.
Räägime misjonikristlastest ja misjoniinimestest
ja misjoni sõpradest,
kelle seast osad kogevad kutsumist.
Sõnum ei jõua nagu kohale, et kõik peaksid seda kaaluma.
Jah. Jeesus ju ütles, et oleme aeglased kuulma.
Raske on minna oma mugavustsoonist väljapoole.
Samuti ei tunne me olemasolevaid võimalusi
evangeeliumi levitamiseks.
On suur hulk ühendusi, millest keegi kuulnud pole.
On arvukalt kogudusi, kes tahaks läkitada,
kui vaid minejaid oleks.
Kuid on kogudusi, kus on ridamisi minejaid,
aga raha puudusel ei saada neid läkitada.
Olukord pole üks-ühele.
Kuidas julgustaksid arglikumaid,
kes ütlevad: "Ei tea. Mul pole andeid misjonitööks"?
"Olen arg ja kardan isegi välismaale reisida."
Kuidas sellist inimest julgustaksid?
Terve misjonitöö pilt on tänapäeval muutunud.
See ei käi enam nii, et keegi saadetakse perifeeriasse,
mille eel palvetatakse pikalt, minnakse keeltekooli,
ja tehakse muid asju ning siis saab alles teele saata.
Misjonipõllul saab teenida kõigis ametites,
mida suudame ette kujutada.
Ja kõigi olemasolevate annetega.
Võib minna lühiajalisele misjonireisile
ja proovida üks-kaks nädalat, kuidas seal on
ning sõltuda Jumalast ja näha palvevastuseid.
Saab kogeda, kuidas Jumal tõeliselt palvetele vastab
ning õigeid inimesi õigel ajal õigetesse kohtadesse saadab.
Lühiajaline misjonitöö, kus me mõlemad oleme olnud,
avab silmad, kui olla rahva seas,
kes on palju vähem kuulnud kui soomlased.
On olemas mitmeid konfessioonideväliseid ühendusi,
ntks OM, Operatsioon Mobilisatsioon või YWAM
ehk Youth With A Mission või Misjoninoored.
Ja mitmeid teisi. Need on Soomes kaks aktiivseimat ühendust.
Mujal maailmas on Navigaatorid ning paljud kogudused saadavad otse.
Veel üks ühendus on Wyclyffe'i Piiblitõlkijad,
kes tõlgivad pidevalt Piiblit sadadesse keeltesse.
Kuna Piibel on sidunud Jeesuse tulemise sellega,
et evangeeliumi on kuulutatud kogu maailmas,
on Piibli tõlkimine väga tähtis.
Kui oled keeltes andekas, kontakteeru Wycliffe'iga,
mine mõneks ajaks sellele tööle,
otsi endale seltskond, ning läkitajad ja raha tulevad järgi.
Siinkohal kõlab alati peamine vastuväide:
"Kuidas jääb soomlastega? Nemadki pole kuulnud.
Enne on siin vaja tööd teha."
Kui julgeksin, siis ütleksin,
et siin on piisavalt kuuldud.
Muidugi on vaja evangeeliumi edasi kuulutada.
Selleks on meil kristlik televisioon, raadio jne.
Kuid elame sellises külluses,
et upume oma Piiblitesse,
kui võrrelda teiste riikidega.
Euroopas valitsev vajadus,
rääkimata kolmanda maailma omast,
on karjuv, võrreldes meie vajadusega.
Kui saadaksime kasvõi murdosa
meil valitsevast vaimsest üliküllusest,
oleks misjon hoopis teistsugune.
Näiteks piiblitõlkimise puhul
tunnen südames pistet,
kui tean, et on rahvaid,
kelle keelde pole tõlgitud veel ühtki osa Piiblist.
On rohkesti neid, kel on emakeeles väike osa,
on neid, kel on Uus Testament,
kuid meil siin Soomes võib riiulil olla kümme tõlget tervest Piiblist.
Meil on suur potentsiaal. Meil on rohkesti vahendeid.
Meil on hea elatustase.
Võiksime saata mitu korda rohkem abi sinna, kus seda vaja on.
Mitu korda rohkem misjonäre.
Kuid nõudmine ja pakkumine pole alati vastavuses.
Selle kohta tuleks avalikult, must-valgelt ja otse öelda,
et misjonitöö pole lõpetatud,
vaid Jumal tahaks, et teeksime seda veel rohkem kui Soomes tehtud on.
Soomes on tehtud kohutavalt palju.
Käisime eelmine kevad Ungaris.
Seal ütles üks pastor, et kadestab,
kui palju misjonäre Soomest on saadetud.
Nende kirikkonnast on hetkel misjonitööl vaid üksikud
ja Soomest on pidevalt tuhandeid erinevatest kogudustest.
Kuid meil on endiselt võimalik seda tööd suurendada.
Kas sellega on seotud ka Piibli väljend,
et sellelt, kellele on palju antud, ka nõutakse palju? - Absoluutselt.
Jumal nõuab meilt aru,
kas oleme edastanud selle, mis Ta meile andnud on.
Räägime veel praktilisest poolest.
Kui keegi, kes pole mõelnudki oma kohale misjonitöös,
kuulab seda saadet ja mõtleb, kuidas see temasse puutub,
siis ütlesid selgelt, et see on iga kristlase asi. - Jah.
Maailmas hukkuvad inimesed ja nad vajavad evangeeliumi.
Millist praktilist nõu annaksid mis tahes vanuses inimesele,
kellel on ehk Soomes töö või õpingud pooleli või muu olukord?
Kuidas õhutaksid neid liikvele minema?
Võtku ühendust. Esmalt võiks mõne kogudusega ühineda.
Koguduse töötajailt võiks küsida,
milliseid võimalusi on või mida kogudus misjoni vallas teeb.
Mis siis, kui vastus on, et midagi ei tehta?
Siis tasub võtta ühendust OM-i või YWAMiga
või mõne muu ühendusega ja küsida, mida antud olukorras teha saaks.
Nemad võivad öelda, et tulevad kogudust külastama
ja misjonitööst rääkima.
See on lihtsalt kommunikatsiooni küsimus.
Kui sellest räägitakse, inimesed innustuvad,
aga kui misjonist ei räägita ja mõeldakse, et see on iganenud,
siis see pole sugugi iganenud,
vaid Jumal võtab meid Soome kristlastena vastustusele:
Mida oleme teinud oma tohutu küllusega?
Kas oleme seda edasi jaganud? Pean silmas vaimset küllust.
Tähistame reformatsiooni 500. aastapäeva.
On hea aeg öelda, et see tuleb edasi anda
ja minna rääkima neile, kes pole kunagi kuulnud.
Evangeelium toodi ju kunagi meilegi.
Me ei vestleks siin ilma Mikael Agricolata.
kes tõlkis kunagi Piibli soome keelde ja sai Lutherilt julgustust.
Ta tuli siia, tõlkis Piibli,
andis välja Lauluraamatu jms.
Siis hakkas sõnum levima ja tulid kuulutajad.
Soome oli toona misjonipõld ja Agricola oli esimesi misjonäre.
Nüüd on ta meie kirjakeele isa,
kuid hiljem toimus meil sama.
Meil oli misjonitöö Ampomas ja Namiibiasse läks palju rahvast
Soome Misjoniseltsi kaudu.
Misjonitöö toob meile Aafrika.
Soome oli kunagi samas olukorras.
Meile toodi evangeelium ja meid on pidevalt toetatud.
On endiselt hea, kui siia tuleb inimesi jutlustama,
et oleksime julged teistele kuulutama.
Siin saates käis Marja-Kaarina Marttila, kes ütles,
et immigrandid levitavad innukalt evangeeliumi, kui saavad usklikuks,
ja esitavad meile väljakutse: Vaadake, kui tuliselt nad sellesse suhtuvad!
Peaksime õppima hiinlastelt
ja teistelt, kes on eeskujulikult oma rahvast evangeliseerinud.
Jah. Tunnen, et Jumal küsib taas ja küsis minult viimati eelmine kevad,
"Mida oled teinud kõige heaga, mida oled saanud,
nende heaks, kes pole kunagi kuulnud?"
See on hea küsimus. Mida oled teinud selle heaga,
mida oled saanud, nende heaks, kes pole iial evangeeliumi kuulnud?
Sellega on hea lõpetada.
Kõik on misjonikristlased.
Iga kristlane on misjonikristlane.
Ühel või teisel moel tahab Jumal kõik kaasa tõmmata.
Isegi kui oma paikkonnast ka ei lahkuta, saab teisi toetada.
Jah.
See oli hea meeldetuletus. Õnnistust sulle abikaasaga!
Jumal juhtigu teie teed! Kõike head sulle! - Aitäh. Sulle ka.
Õnnistust teilegi, head vaatajad!
See oli tõsine ja tähtis meenutus,
et vastutame kõik selle hea eest, mis Jumal meile andnud on.
Mida oleme teinud sellega nende suhtes,
kes pole kuulnud Jeesusest midagi, Ja neid on maailmas veel palju.
Palveta oma koha eest.
Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus,
kui sa pole misjonitööle läinud. Õnnistust!
Igasugune teletöö maksab. Nii ka kristlik teletöö.
Kui saated on sind õnnistanud ja rõõmustanud,
kas kaaluksid nende toetamist?
Võid helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevate või Eesti kanalite kaudu.
Õnnistust ja head vaatamist! Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri