PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna on mul külas
teoloog, kristliku töö tegija ja veidi ka teadlane Soili Haverinen.
Tere tulemast! - Aitäh.
Lisaks kõigele oled ka kahe poja ema
ning seega kasvataja.
Täna räägime kasvatamise probleemist.
Siin on tekkinud kristlaste jaoks tõsine väljakutse,
kus kristlike väärtuste toomine kasvatusse on tänapäeval vaieldav.
Öeldakse, et seda ei tohi teha. Millest see johtub?
See on uus ilming selles suhtes,
et minu nooruses ei kahelnud veel keegi
kristlike põhiväärtuste õigsuses.
Siin on taustal
sügavad ideoloogilised juured.
Me ei suuda ehk päris kõike avada,
aga meie kultuuris on toimunud üsna kiired ideoloogilised muutused.
Ühelt poolt on nõrgenenud kristluse mõju ja kiriku õpetus,
rahvas saab üha vähem piibellikku õpetust,
kuid teiselt poolt lähtub see eelkõige sooideoloogiast,
mida hetkel meie ühiskonnas üsna jõuliselt propageeritakse.
Selle taustal on mõte,
et traditsioonilise kristluse põhimõtete aluseks
on soov alistada.
Maailma nähakse väga must-valgelt: alistajad ja alistatud.
Klassikalisele kristlusele on määratud alistaja-roll,
mis alistab soo- ja seksuaalvähemusi.
Seepärast on kristluse eetiline ja moraalne positsioon
vaieldavaks muudetud.
Selles olevat midagi lapsele kahjulikku.
Midagi, mis tuleb selja taha jätta,
et laps kasvaks tasakaalukaks ja sallivaks inimeseks.
Toome mõned näited kristlikes väärtustes kahtlemise kohta.
Viimasel ajal on jõuliselt näha,
et paljud peavad väga kaheldavaks ja ründavad sind tuliselt,
kui räägid tüdrukutest ja poistest.
Milles siin asi on? Oled ka ise feminismi uurinud.
Miks ei tohiks rääkida poistest ja tüdrukutest?
Olen ise alati arvanud,
et on positiivne, kui naiste ja meeste rolle kinnitatakse.
Kuidas selles kahtlemine sellega seotud on?
Siin on taustaks seesama alistaja ja alistatu teema.
Feminismist on tulnud meie kultuuri mõte,
et inimesi alistatakse soo kaudu.
Sugu polevat mingi bioloogiliselt eksisteeriv asi,
vaid see konstrueeritakse
selle kaudu, kuidas last väikesest peale koheldakse.
Suguorganid ei omavat mingit mõju,
vaid üksnes see, kelleks last nimetatakse.
See olevat alistamine kaheosalisele soosüsteemile,
kui lapsi kasvatatakse idee põhjal, et on poisid ja tüdrukud.
Selle taustaks on see, et tüdrukuid ja naisi on peetud alaväärtuslikemaiks.
Nii peetakse seda määratlust kohe alistamissüsteemiks.
Kolmanda laine feminismi ja queer-ideoloogia järgi
alistab kaheosaline soosüsteem neid,
kes ei tunne, et nad poisid või tüdrukud oleksid.
Ühiskond pakub lahenduseks mõtet,
et tuleb kaotada kaheosaline soosüsteem.
Laps peab saama ise otsustada, mis soost ta tahab olla.
Sina ei pruugi tema sugu teada,
nii et pead laskma lapsel kasvada ja ise otsustada, kes ta olla tahab.
Sul on kaks poega. Kui keegi käsiks sul neile öelda,
et nad peavad varsti otsustama, kas tahavad olla poisid või tüdrukud,
mida vastad?
Vastan, et minu meelest on sugu positiivne asi.
Too mõtlemine vihjab, et siin on mingi vägivald, midagi kurja.
Olen püüdnud poiste mehelikku enesehinnangut positiivselt kinnitada.
Kui mõelda lasteaiaealistele lastele,
minu omad on 12- ja 14-aastased ja juba lähemal murdeeale,
kuid nooremas vanuses naudivad tüdrukud printsessi mängimist
ja poisid on superkangelased jms.
Seda on võimalik positiivselt kinnitada.
Mõistan, et taustal on mure liiga kitsastest piiridest.
Kuid tegelikult väidaksin, et too soolise pluralismi ideoloogia
töötab vastupidiselt
ehk loob tüdrukuks ja poisiks olemisele ülikitsad raamid.
Ja üha rohkem olevat neid, kes neisse kategooriatesse ei kuulu,
et meil oleks sooline pluralism. Nii see praktikas töötab.
Mullegi on lapsena meeldinud puude otsas ronida ja muid asju teha,
ma pole kõiges tüüpiline tüdruk olnud.
Lisaks on mul hea matemaatikapea.
On oluline omada vabadust kasvada. Kui oled veidi metsikum tüdruk,
või poiss, kellele meeldivad veidi rohkem ilusad asjad,
ei tähenda see kohe, et sa pole sina ise
ja oled mingist muust soost.
Et ei tekitataks kahtlusi, vaid julgustataks positiivselt.
Kristlusest lähtub positiivne nägemus, kus piirid eksisteerivad,
kuid on ka rohkelt vabadust. - Jah.
See on hea rollide jaotus.
Naiste ja meeste eksisteerimine on positiivne asi.
Selles pole midagi hirmuäratavat: "Appi! Kas tõesti on nii?"
See on loomulik ja positiivne asi. Ja pole vaja tekitada kitsaid piiranguid
ja kedagi kohe kategooriaväliseks klassifitseerida,
kui satutakse tegema midagi ebatüüpilist.
Kas on nii, et kui keegi tunneb end juba väljaspool olevat,
võib siiski lähtuda bioloogiast
ja mitte hakata kohe inimest lõikama ja ravimeid võtma,
vaid vaadata esmalt,
kas võiks naasta oma positiivse soo juurde?
Enamasti on selle taustal mingi haav,
kui keegi ei tunne end oma soorollis koduselt.
See võib tähendada, et sind pole aktsepteeritud.
Kui pere sai näiteks loodetud poja asemel tütre,
võidakse sellest nii otseselt kui kaudselt märku anda.
"Sa ei kõlba, kuna oled nii- ja naasugune."
Sel juhul võib kergemini teine identiteet tekkida.
See on üks näide taustategureist.
On põhjused, miks oma sugu ei tundu õigena
või on sõprade seltsist välja aetud
ja ei leita mängukaaslasi poiste seast
ning hakatakse tüdrukutega seltsima.
Taustal võib olla ka selliseid asju.
Sel juhul võib mõelda, kuidas saaks aidata ja julgustada.
Tänapäeva mõtlemises lahendatakse asi väitega:
"Oledki teisest soost ja tuleb bioloogiat muuta."
Bioloogilisel tasemel võiks vaadata, kas hormoonide tasakaal on paigas.
Vahel võib asi sellestki sõltuda.
Ma pole küll mingi arst, nii et sel teemal ma rohkem sõna ei võta.
Võiks siiski pigem kaaluda oma sooga samastumise toetamist.
Ja liiatigi on ebaselged soorollid nii haruldased juhtumid,
et milline nende olukord ka poleks, ei tohiks arvata,
et nüüd tuleks kõigi laste puhul mingi sooneutraalne kasvatus juurutada.
On hea meeles pidada, et kui tegu on marginaalse vähemusega,
ei saa mõelda, et soolisus on keelatud ka kõigile teistele.
Et kõigile oleks selge,
siis tean, et toetad seisukohta,
et mida inimene ka ei kogeks,
siis igasuguse kiusamise, narrimise,
isiku inimväärikuse ja inimõiguste vaidlustamise suhtes
peaks alati nulltolerants olema.
Ei tohiks kahelda kellegi inimväärikuses ja õigustes.
Täpselt. On tähtis meeles pidada, et kristluse ja Piibli inimkäsitlus
ei seosta inimväärikust sinu soolise identiteediga.
Igal inimesel on tohutu väärtus
Jumala näo järele loomise ja Kristuse lunastustöö tõttu.
See on alus, mis peab vastu,
mis tahes torme meie tunnetes ja identiteedis ka ei toimuks.
Meie staatus ja väärikus Jumala palge ees jäävad.
Inimväärikuse vundament peab selles kõiges vastu.
Lähme edasi veidi teiste probleemide juurde,
sest see on lai teema ja sellest tuleb rääkida.
Tõid veel ühe näite. Sul on seal üks padjapüür. Miks?
Näitan seda.
Sellele padjapüürile on trükitud lõvi
ja päikese kõrvale nimi Aslan.
Mu pojal oli 4. klassis käsitööülesanne,
kus padjapüüridele selliseid pilte trükiti.
Omapärane nende trükkimises oli see,
et kasutada olid vaid horoskoobimärgid.
Mu poeg oli valvel,
kuna õpetaja oli selgitanud erinevate horoskoobimärkide tähendust,
mis märgi alla õpilased kuuluvad
ja millised iseloomujooned sellega kaasnevad.
Mu poeg Justus oli koolis teatanud,
et ta ei tee seda; et ta on kristlane ja ei usu horoskoopidesse.
Tulemuseks oli see, et ta sunniti seda tegema.
Peale horoskoobimärkide muid võimalusi polnud.
Ta lahendas selle nii,
et kirjutas lõvi kõrvale tema nimeks Aslan.
Ta ütles, et see pole horoskoobimärk.
Lõvi on tema jaoks Kristuse sümbol ja tema tegi sellise padjapüüri.
See pahandas mind. Laps oli terane ja mõistis ise,
et koolis tehtav käib tema veendumuste vastu,
ja oskas seda väljendada.
Minu meelest ei tohiks nii olla,
et koolis sunnitakse midagi sellist tegema.
Horoskoobid on seotud religiooniga,
kuna hõlmavad Baabüloni ja muid iidseid usundeid.
Vaid ehk siis, kui on tegemist antud usu harrastajatega,
võiks see lubatud olla, kuid muidu see õppekavva ei kuulu.
Veel vähem tuleks last selleks sundida.
See toob meid teema juurde, et me ei maksa makse selleks,
et meie lapsi horoskoobiusku kasvatataks,
vaid neile tuleks õpetada teisi mõistlikke aineid,
nagu matemaatikat, ajalugu, keeli.
See pole ainus asi. See on tänapäeval üsna üldine,
et kristluse õpetamine seatakse tõsiselt kahtluse alla,
aga asemele tuuakse midagi muud.
Mainisid enne saadet ka juhtumit,
kus õppekavva toodi budistlik mediteerimine.
Jah. See oli 7. klassi maailma usundite tunnis.
Kui võrrelda seda usuõpetusega,
kus kristlust käsitledes ei tohi palvetada
või koolide jõulupeod või kevadpeod
ei tohi sisaldada palvet ega midagi muud vaimset,
siis kooliõpikus Lipas Seitsemän
on ülesandeks budistlikku meditatsiooni proovimine.
Poja usuõpetuse tunnis teatati ette,
et sellega tegeletakse terve tund.
Reklaamiti budistlikku meditatsiooni.
Kui sellest kuulsin, teatasin, et meie laps selles ei osale.
Kristlikust palvest pole mingit kahju, selles võib ta vabalt osaleda.
Kuid teiste usundite harrastamiseks me luba ei anna.
Nii horoskoobi teemal kui budistliku meditatsiooni puhul
oli ohtlik, et õpetaja ei saanud arugi, miks see nii oluline küsimus on.
Mis siin nii tähtsat on, et lapsevanem peab sekkuma?
Meditatsioonis pole ju muud, kui ollakse vaikselt ja rahulikult.
Vastasin, et vaikuse ja rahunemise vastu pole mul midagi.
Mängige mõnd kristlikku või klassikalist heliloojat ja laske käia.
Aga kui öeldakse, et harrastatakse budistlikku meditatsiooni,
seotakse see ebajumalateenistusega.
Ja lapsed sunnitakse kooli poolt selles osalema.
On hämmastav, et seda ei nähta.
Millist lärmi tõstetaks, kui mingi klassis teatatakse,
et terve järgmine tund kasutatakse palveks
ja kõik peavad palvetama.
Selgituseks - ma ei propageeri kõigi laste sundimist palvele.
Ka sina ei propageeri seda.
Aga kui see juhtuks, tekitaks see täna tohutu debati.
Kuid budismi või mõne teise usundiga võib terve tunni tegeleda!
Tahan veel lisada, et mul pole midagi selle vastu,
kui need, kes järgivad budistlikku õpetust,
mediteerivad seal tunnis. Ma pole selle vastu.
Ma ei pea seda kristlasena heaks
ja sooviksin, et nemadki leiaksid Jeesuse, kuid see on teine teema.
Neil on usuvabadus ja nad võivad seda harrastada.
Kristlikus usuõpetuses
ei tohiks aga olla mingit budistlikku meditatsiooni.
Kas selle taga on massiivne ebaloogiline ja ekslik järeldus,
et inimene saab usu suhtes kuidagi neutraalne olla?
Et kui ta vabaneb kristlusest, on ta vaba?
Kuid ta ei märka, et teenib tegelikult midagi muud
ja tal on mingi teine veendumussüsteem.
Inimene pole kunagi olukorras, kus ta ei usu millessegi
ega oma mingeid veendumusi ega moraalisüsteemi.
See täidetakse millegagi. Mingi vaimsusega.
Seda otsitakse kuskilt mujalt.
Mingit neutraalsust pole olemas.
Kui öeldakse, et loobume kristluse sissesöötmise sundusest
ja jääme õpetuslikult neutraalseks,
siis vahetub kristlus tegelikult mingi teise usundi või ideoloogiaga.
Jah. See ei juhtu nii,
et äkitselt vahetatakse kristlik õppekava budistliku vastu,
vaid see tuleb vähehaaval.
Need kaasatakse õppeainetesse, pidamata neid kuidagi ohtlikuks.
Mis siin nii tõsist on,
kui liikumistunnis joogapoose või muud säärast proovime.
Võib ka küsida, et mis ohtu leitakse, kui kõik leivamurdmisel osaleksime.
See on veidi tuttavam ja mõistetakse,
et sellel on kristluses mingi tähendus.
Selle suhtes ollakse väga tundlikud ja see tuleb kooli piiridest välja jätta
See pole mitte kooli, vaid kiriku ülesanne.
Teistes asjades aga ideoloogilisust ei nähta.
Siin on taustaks müüt neutraalsusest.
Tuleks mõista, et seda pole olemas.
Teiseks on siin ilmselt taustal see,
et riik, nagu kunagi kommunistlikus naaberriigis ja mujal,
on see, kellele need lapsed kuuluvad ja kes otsustab nende kasvatuse üle.
Vanemate otsused seatakse kahtluse alla.
Vanemad ei tohikski enam otsustada, et nad on kristlased ja tahavad,
et last kasvatataks kristliku maailmavaate järgi
ega sunnitaks osalema teiste usundite rituaalides jne.
Esitatakse väljakutse vanemate õigusele kasvatada oma last.
Selle koha võtavad riik ja mingi ideoloogia.
Seda näeb üha enam, kuid varjatult.
Seda ei turustata valjult kuulutades: Tahame teilt lapsed ära võtta!
Pigem öeldakse, et lapsel on õigus alusharidusele.
Teatud mõttes muutub ka kõik muu ühiskonnas professionaalsemaks.
Kõiges peavad olema asjatundjad,
kes tegelevad oma spetsiifikaga.
Osalt on see seotud ühiskonna arenguga.
Ja kasvatusega peaksid tegelema koolitatud kasvatajad.
Ma ei vaidlusta nende asjatundmust, aga kui samas arvatakse,
et lapsevanemail pole enam sõnaõigust selles,
mida ja milliste väärtuste põhjal nende lastele õpetatakse,
siis viiakse ju ellu kommunistliku manifesti printsiipe.
See on üks meetmeid, mida seal esitletakse -
lapsed tuleb riigi haldusse võtta
ja riik peab kasvatama lapsi nii, et nad õiget ideoloogiat toetaksid.
Neid suunatakse algusest peale õige ideoloogia juurde.
Mulle teeb küll muret, et selliseid jooni üha rohkem näeb.
Eriti just sooideoloogias, aga ka usuliselt.
Üleüldse mõte sellest, et kristluses on midagi kahtlast.
Ja teistes süsteemides polevat midagi valesti.
Kristlus olevat mingi hämar asi ja kõik see uus on selge.
Jõuame vaadelda veel üht suurt valdkonda -
virtuaalmaailm, mängud, internet jne.
See on tohutu väljakutse; täielik metsik lääs,
kus leidub igasugust õpetust ja ideoloogiat.
Kuidas tasub kristlastel sellele paketile läheneda?
See on väga suur ja raske teema. - Ja meil on väga vähe aega.
Mida ma oskan öelda?
Peab suutma kasvatada lapsed algusest peale kriitiliseks
netis ja mujal nähtava suhtes. Kuid see on nii raske.
Videote ja muu kaudu tulvav avab lapsele tohutut mõju.
Hea, kui suudab kuidagi last kaitsta,
et ta lasteaiast peale tervet päeva netis ei veedaks.
Et esmalt areneks kriitikavõime.
On tähtis, et vanemad lastega palju vestleksid.
Küsige, mida on nähtud ja kohatud, ja siis hinnake koos,
kas see on kooskõlas Jumala Sõnaga ja mis nad ise arvavad.
Tuleks arendada lapse kriitikavõimet. Kuid see on suur ülesanne.
Meenub veel seegi, et internetis on ka head.
See võib uskumatult kasulik olla.
Keegi võib midagi olulist kirjutada ja sellel on miljon lugejat.
Vanasti oli raske kujutleda, et mu jutt miljoniteni jõuaks.
Kriitikavõime, mida mainisid, on täiesti otsustav.
Ei tohi arvata, et mõjub, kui öelda:
"Ei! Ära puuduta! Ära vaata! Ära mine üldse netti!"
Kriitikavõime on hädavajalik. Ja see on positiivne asi. - Jah.
Seda on elus ka muidu vaja.
Võib lausa paluda endale vaimude eristamise andi.
Arvatakse, et see on teemaväline,
kuid üha enam on vaja hinnata, mis allikast miski lähtub.
Kool on paljuski digitaliseerunud.
Lapsed kohtuvad seal selle maailmaga.
Peame treenima ja varustama lapsi sellega kohtumiseks.
Mida ütled idee peale,
et kui kuskilt avastataks varjatud reklaam,
mis sähvatab nii kiiresti, et palja silmaga ei näe,
kuid jõuab siiski kohale, nagu uurimused näitavad,
öeldakse selle peale, et seda ei tohi teha.
See olevat vale ja kuritegelik, aga see, et filmides ja saadetes
on varjatud sõnumid väärtuste kohta, ei leia sama palju kriitikat.
Kuid see on veel levinum,
et meile söödetakse teatud väärtusi,
mis meis peegelduvad, ilma et sellele üldse mõtleksime.
Nii see on. Ja näiteks see, kuidas kristlust esitletakse.
Paljudes asjades, nagu perekonna ja muudes küsimustes,
näeb seda kõikjal. Neid sõnumeid tuleb pidevalt.
Tahame julgustada kasvatama
teadlikke ja kriitkavõimelisi inimesi.
Põnev, et kristlus satub olukorda,
kus peab rõhutama seda, mida alati -
tähtis on kasutada ka kriitilist meelt, analüüsivõimet.
Usklik olemine ei tähenda passiivselt kõige aktsepteerimist.
Kristlus pakub võimalust
omada hindamiseks alust ka väljaspool tänast väärtusmaailma,
nii et suudad vaadelda ja hinnata asju erinevatest vaatenurkadest.
Neil, kes mingis mullis elavad, seda võimalust pole.
Minu meelest annab kristlus kriitilisele lähenemisviisile hea aluse.
See oli hea lõppsõna. Aitäh, Soili Haverinen!
Õnnistust sinu tööle ja teie kiriku tööle
Helsingi kesklinnas, Freda 42, Kamppis.
Õnnistust teie tööle seal! - Aitäh.
Aitäh, head vaatajad! Kristlus ei tooda tahtevabu,
mõistust mitte kasutavaid ja kriitikavõimetuid inimesi.
Vastupidi. Kristlus soosib seda, et oleksime analüütilised
ning ka õigel moel kriitilised ega usuks ükskõik mida.
Kui usume Jumalat ja Tema Sõna, on meil hea alus
loobuda igasugustest maailma ideoloogiatest ja usunditest.
Seekord siis sellised teemad! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Kõigi kristlike telesaadete, ka Piibllikohvikute tegemine maksab.
Kui saated on sind rõõmustanud ja õnnistanud, võid seda tööd toetada.
Võib helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevate või Eesti kanalite kaudu.
Õnnistust! Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri