PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna räägime sellest,
kuidas Jumala hea seadus
ongi just hea seadus.
Selle taustaks on Jumala hea tahe meie elu jaoks.
Mul on külas kirjanik ja terapeut Salme Blomster.
Tere tulemast! - Aitäh.
Oled kirjutanud mitmeid raamatuid, millest paljud räägivad ka sel teemal,
kuid täna räägime sellest, et Jumal on meid loonud indiviidideks.
Meie aeg on sellele pihta saanud
ja rõhutatakse tohutult: "Oled indiviid. Ole sina ise!" jne.
Kuid see, et Jumal on andnud ka piirid ja hea seaduse,
mis ütleb:
"Ära mine kummalegi poole kraavi, vaid püsi siin Minu tahtes."
See on kuhugi kaotatud.
Mis sina sellest arvad?
Kui mõtleme, millest see johtub,
siis inimene on teatud mõttes oma juured kaotanud.
Selle, kust ta tuleb, miks ta siin on,
ja muu sellise. Oleme kuidagi eraldatud
tänapäeval, kus humanism ja individualism on läinud nii kaugele,
et on tore olla nii vaba, et võib teha mida tahes.
Kui inimestel pole mingit autoriteeti ja kedagi temast kõrgemal,
võib ta teha vabalt kõike, mida tahab, ilma, et keegi teda käsutaks.
Ja on ju hea, kui keegi mind ei käsuta, sest olen nii vaba.
Seda tuleks mõista kuidagi intuitiivselt,
et täiuslik vabadus, kus teen mida tahan
ja loon endale ise reaalsuse
ei saa mulle hea olla, kuna olen loodud
ja mul on teatud piirid. Kui ma neid rikun,
lähen ma katki.
Kindlasti. Võiks tuua ka sellise võrdluse,
et kui oleksin adopteeritud ega tunneks oma isa,
siis kõik adopteeritud lapsed igatsevad siiski isa järele,
ja tahavad teada, kelle lapsed nad tegelikult on,
kas nad kuuluvad kuhugi, kas on pere või midagi.
Tänapäeval rõhutatav vabadus on näiline,
kuna need, kes püüavad elada selle järgi, et keegi mind ei käsuta,
ma leian ise oma tõe
või nagu paljud ütlevad, et õige on see, mis hea tundub,
siis kui märgatakse, et see polegi nii,
vaid tunneme end üha halvemini,
hakatakse halva enesetunde asemele mingeid aseaineid otsima.
Kui pole isa ja ema või kedagi, kes meid juhendaks,
või kaitsvat abikaasat,
hakkan sisemist turvatunnet kuskilt mujalt otsima:
uimastid, alkohol ja muu,
mis hetkeks tuimestaksid ahistust, et ma ei kuulu kuhugi.
Siinkohal peab ütlema midagi ka ateismi kohta,
kuna see on väga trendikas.
Kuid minu meelest pole siin arutatud veel seda,
et ateism jätab su just kohta,
kus pead tohutus tegelikkuses täiesti omal käel hakkama saama.
Peaksid oma elu kunstiteose ei millestki sepitsema.
Täpselt. Ateism on tohutu megalomaania,
kuna lähtub sellest, et mina olen elu valitseja.
Tunneme end hästi,
kuni eneseuhkus, sõltumatus ja endale toetumine vastu peavad,
kuid tavaliselt juhtub sellise maailmavaatega nii,
nagu minu vennagagi, kes oli viimaste hetkedeni karm ateist,
kuni haigestus tõsiselt aasta eest
ja hakkas viimastel hetkedel küsima, kas see on ikka kõik.
Ta kuulis uskliku sõbra vahendusel, et see pole veel kõik.
Ta maadles sellega, kuni hakkas teatud asjade järel mõistma,
et tema elu ei andnud talle midagi, vaid see, mida talle nüüd pakuti,
oli siiski midagi, mida ta oli pidevalt igatsenud.
Ta oli rajanud oma mõtteviisi teadusele ja küsis alati,
et kus see teaduslikult tõestatud on?
Tõesta Jeesust ja muud teaduslikult!
Vahel öeldakse, ja olen mitmest kohast lugenud
halvustavaid väiteid, et usklikud usuvad väljamõeldud olenditesse.
Ja Tema ongi see väljamõeldud olend.
Kuid seegi võib olla ettekujutus,
et ma ei nõustu aktsepteerima tegelikkust,
kus Jumal on Looja ja alus
ning hülgan Tema antud head seadused.
Selgi juhul hakkan elama kuskil enda kujutlusmaailmas.
Täpselt. Kuid võiks isegi öelda, et elan siis kitsendatud kujutluses,
sest sel juhul mu kujutlusvõime ei küüni katma kõike võimalikku.
See muudab elu väga kitsaks.
Kui mõelda näiteks evolutsioonile ja kreatsionismile
või kas Jumal on loonud maailma
siis ateistina nõuab see palju rohkem usku kui see,
et kõiges nähtavas, kes me oleme ja mida kogeme, on mingi tarkus.
Et siin võib olla mingi mõistetav või mõistetamatu
või isegi mingi salapärane seletus, mida ma veel ehk ei mõista.
Peaksime mõistma laiemalt kõike, mida mikroskoobiga ei näe.
Meil ei mõisteta seda.
Kui teadus ja ateism oleksid kõigele avatud ja mõistaksid,
et nemad ei saa aru, kuid võib olla midagi,
mis ületab meie kujutlusvõime ja mõttemallid.
Kui naaseme Jumala seaduse juurde, siis siingi on vaja alandlikkust
tõdemaks, et ehk eksisteerib Jumala seadus, mis annab piirid,
mida ma ei saa ületada ilma katki minemata.
Täpselt. Tegelikult lähebki nii, et isegi kui inimene seda ei teadvusta,
aga kuna teatud seadused on meisse kirjutatud,
kui südametunnistus pole täiesti paadunud,
kui inimene pole täiesti psühhopaadiks paadunud ja halb,
on temas siiski sisemine teadmine õigest ja valest.
Tean uskmatuid inimesi, kes siiski mõistavad moraali
ja kes tegutsevad armastuse nimel. See on meis olemas.
Kui hakkame seda rikkuma ja paadutame oma südametunnistuse,
suundume teele, kus inimesel pole valgust,
kus ta eksleb oma arusaamade järgi.
Kui ta on ebaturvalisel pinnasel, tekitab see temas ahistust ja hirmu,
ning kohates suurte küsimuste, surma ja muuga,
pole tal enam vastust.
Ka ateistid küsivad raske haiguse korral või surmasuus,
kasvõi korra elus, et kas see ikka oli kõik.
On veel üks asi, mida ei nähta Jumala seatud piirides.
Võib sattuda kergelt teise äärmusse ehk tohutusse käsumeelsusse -
"Tee nii! Tee naa! Ei tohi seda ja teist!" Seda on olnud
ja see on tekkinud uuesti vastuilminguna äärmuslikus vormis,
mis taas lõhub inimest.
Sellest puudub midagi, mis Jumala seadusega alati kaasneb.
Kui seadus midagi käsib, annab see samas ka armu ja armastab.
Need kuuluvad kokku. Kui need teineteisest lahutada,
pole see enam meie kristlus.
Kui mõelda siin kristluse tuumale,
siis Jeesus on oma isikus mõlemat -
Ta on äärmiselt karm ja absoluutne,
kui on tegemist võltsreligiooni või käsumeelsusega.
Temalt kuuleb siis karme, resoluutseid sõnu.
"Te valgeks lubjatud hauad!" jne
Kuid samas on Ta ka universumi armulisim, armastavaim
ja pikameelseim isik.
Kui mõni väärteos vahele jäänu Tema ette veetakse,
saadab ta kõik kiviloopijad ära ja annab ise armu.
Tema isikus eksisteerivad mõlemad sinu mainitud asjad.
Näen seda nii,
et Jeesus pidi ja peabki olema väga karm patu suhtes.
Ta ütles isegi Peetrusele: Tagane minust, saatan!
Ta ei hülga inimest, vaid ütleb sellele väele, et see pole Jumalast
ja Ta ei aktsepteeri seda.
Ta tõdeb seda, kui keegi ütleb või teeb midagi, mis on patt.
Jeesus ei saa kunagi pattu üheski vormis aktsepteerida.
Aga Ta ei hülga inimest oma armu ja armastuse pärast.
Samas nimetab Ta pattu patuks ja ütleb siiski,
et kui näed seda ja mõistad ning kahetsed ja pöördud,
on see kõik, mida vajad ja igatsed. Ta ei hülga sind.
Aga kui sa Tema armust ja armastusest ei hooli,
ning pead oma tegusid õigeks, siis nägemist. Ta ei sunni sind.
Kui naasta naise juurde, kes Jeesuse ette veeti,
siis olen vahel mõelnud,
et need mehed, kelle Ta ära saatis, on kõik patused,
Nad teavad südametunnistuses,
et neil pole mingit õigust kedagi kividega loopida.
Kuid Jeesus jääb sinna ja vaatab seda olukorda.
Temal oleks õigus kohut mõista,
kuna Tema on puhas ja püha ja naine on tõesti eksinud.
Kuid Ta ütleb: "Ka mina ei mõista sind hukka."
Kuidagi kohtutakse seal absoluutse seaduse, puhtusega.
Kindlasti mõistis too naine,
et tema elu on mitmel moel vale.
Kuid Ta kohtus äärmusliku halastajaga. - Täpselt.
Armastus katab pattude hulga.
Meenub seegi,
et kui Jeesus näeb südame olukorda,
võib Ta mõnel juhul andestada,
kus meie ütleksime inimlikult:
"Vaat kus alles patune! Kuidas sellisele andeks saab anda?"
Ta näeb, kui keegi vaid teeskleb kahetsemist väliselt,
kartusest vahele jääda. Võimalik, et naise häbi oli nii suur,
et ta oli teatud mõttes karistuse juba kätte saanud.
Ta oli kõikide ette tiritud.
Jeesus nägi seda. Ta võis mõelda, et karistus oli piisav.
Ta on teistelegi öelnud: Mine ja ära tee enam pattu!
Või ütles ta seda just tollele naisele? - Tollele jah.
See oligi kõik. Ta siiski ütles, et see oli patt ja ära tee seda enam.
Ta ei lahkunud hukkamõistva suhtumisega:
Vaata, et sa enam ei tee! nagu meil kergesti juhtub.
Kui virutatakse seadusega,
tekib kergesti ülevalt alla suhtumine,
või õpetav, kontrolliv või käsutav ja hukkamõistev hoiak.
Jeesusel seda ei tekkinud,
kuigi Ta väljendab end karmilt, eriti variseride suhtes.
Ta andis siiski valikuvõimalused.
Millest johtub see, et kui inimene eksib,
ei taha ta tulla Päästja ja Armuandja juurde,
vaid otsib ise lahendust.
Kui ta rikub Jumala seadust, läheb ta ka ise katki.
Nii rikutakse seda katkisust veel enam.
Otsitakse nagu algsest probleemist lahendust.
Millest johtub, et ei mõisteta, et liigutakse täiesti vales suunas?
Mul on tunne, et selle taga on inimlik uhkus.
Teatud mõttes on see mõtteviis, mida meie aeg niigi rõhutab:
Pean tõe ise leidma.
Inimestele on väga raske alandumine
ja möönmine, et mul polnud õigus ja olen eksinud.
Seda kogetakse alandavana.
Tahetakse lõpuni jääda oma uhkuse juurde ja öelda:
Saan hakkama ja tean, kuidas asjad on.
Seepärast otsitaksegi lahendusi valest kohast,
kuna lõplikku lahendust ei teata ega anta sellele võimalust.
Sisemise ahistuse kustutajat
otsitakse välistest meetoditest.
Väga tihti on selleks uimastid ja seda laiemas tähenduses.
Mitte ainult alkohol vms. Ka vaimses elus on tuimestusaineid.
Otsitakse mingit laksu või kogemusi või tundmusi,
mis hetkeks kaotaksid mu üksinduse ja ahistuse
ning mu elust ratsionaalsuse. Et oleks keegi, kes teab.
Sel juhul valin teadjaks kergelt kellegi,
kes toidab minu katkiseid oletusi, tundmusi ja eelkõige mu tundeid.
Siis eksitaksegi, kui otsitakse ravimit tunnetest lähtudes.
Võidakse vale ravim leida.
Kas sellest võib johtuda, et vahel näeb ilmingut,
kus inimene on katki ja vajab abi, mis on ilmselge kõigile tema ümber
ja ehk mingil määral talle endalegi,
kuid selle kõigega on seotud väga tugev vaimulikustamine
ja religioossus, millega püütakse katta tõelisi valusid
ja tõelist katkisust, mis vajaksid tõelist abi.
Abi leiaks aga Jumala juurest,
kui nõustutaks protsessiga, kus nähakse ja tunnistatakse tõde
ning soostutakse kasvama.
Kahjuks jah.
Lisaks tuleb taustal olev katkisus kaasa ka religioossusse.
See ei kao sealt omal jõul kuhugi.
Olin hiljuti üritusel, kus üks naine hakkas nö prohveteerima
ja keeltes rääkima, kuid see oli kõike muud, kui Jumala Vaimust.
Oleksin tõesti tahtnud öelda:
"Vaiki! See pole Jumalast. See on sinu valust."
Tuleb välja mõelda viis, kuidas seda stiilselt ja viisakalt teha.
Kuid see muutus tõeliselt halvakõlaliseks.
Paljud kasutavadki valu peale kiiresti tuimestusainet,
enne kui valu pinnalegi lastakse ja vaadatakse, mis selle taustal on.
Seda ravitakse kõigega. Näiteks: "Muudkui palveta ja sa paraned."
Või "Loe piiblisõna! Piibel teeb su terveks."
Sa võid olla tõsises masenduses või on sul mõni muu olukord,
kus see ei aita, kus inimene ei suuda palvetada
või midagi muud sellist teha.
Sel juhul pole vaimsus enam terve, vaid seda kasutatakse plaastrina.
See võib korraks leevendada,
aga kui tagasi koju lähed, märkad, et sul pole püsivat rahu.
Püha Vaimu rahu on maailma rahust väga erinev.
Püha Vaimu rahus suudad sa ka oma ahistust kanda,
kuid maailma rahu tuleb ja läheb, see pole püsiv.
Siinkohal jõuame selleni,
et tõeline vaimsus liigub alati samas suunas Jumala tahtega
ja Jumala hea seadusega.
Kui Paulus räägib isetehtud jumalateenistusest,
mis on ise välja mõeldud, oma kõrvade sügamiseks,
siis see ei aita antud juhul,
vaid tuleb naasta Jumala tahte juurde,
mis on terve ja kõikehõlmav ja mis arvestab terve inimesega.
Inimesele, kes tahab olla iseseisev ja mitte kellegi võimu all,
on raske väljend Meie Isa palvest 'sündigu Sinu tahe'.
Küsin teraapias kristlastelt tihti, kas nad mõtlevad seda tõsiselt,
kui ütlevad, et sündigu Jumala tahe.
Siis kuulebki vastuseid: Jah, aga ...
"Aga kui Jumal annab mulle mingi raske haiguse ..."
või "Kui Jumal võtab mult abikaasa ..."
See räägib moondunud Jumala-pildist. Kui kardame Jumalat vääralt
või ei mõista, et Jumal on armastus ja armastusel on piirid,
mis on mõeldud meie kasuks ja meie elu aluseks nii,
et toovad sinna turvalisuse ja rahu,
siis oleme eksinud ja peame esmalt parandama oma pildi Jumalast.
Ning selle kaudu ka oma mina-pildi ja kes me oleme Jumala näo järele.
Alles sel juhul saab tervendada seda, mida räägib Sõna.
Ongi hea, et oleme kõik lapsed selles mõttes, et meil on keegi Isa,
kes tõesti teab meist paremini, kelle tahe on hea ja kes on armastus.
Kui hakkame seda usaldama,
siis suhtume ka oma kannatustesse ja raskustesse hoopis teisiti,
teades, et kui Jumal meid karistab, mis ei kõla just hästi,
kuid see on nagu tara, mis juhatab õigesse suunda.
Kui Jumal meid kasvatab ja harib, teame, et sellest tuleb midagi head.
Naaseme varemöeldu juurde selle kohta,
et otsime aitajaid, juhte ja nn gurusid
või isegi kristlikke juhte,
kes räägivad, mida me kuulda tahame.
Ja me ei taha neid, kes ütlevad: "Stopp! Paranda meelt! Pöördu!
Su tee läheb vales suunas."
Me ei taha selliseid, vaid neid,
kes kinnitavad meie enda iseseisvat mõtlemist antud oludes.
Siis on probleemiks see, et me ei saa neilt mingit abi.
Olukord läheb ainult hullemaks.
Nagu vaataksin peeglist pidevalt vaid enda pilti.
Sel juhul avan end ka manipuleerimisele.
Keegi võib tulla valeõpetusega ja mina lihtsalt järgin,
kuna mulle meeldib mingi sellest saadav tunne.
Sel juhul on kogu mu identiteet ehitatud teatud mõttes valele,
kus puudub tõe põhi selle kohta, kust me tuleme ja kus on meie juured.
Me ei tunne Sõna ega tea, mida seal öeldakse,
vaid ehitame oma mina väliste väärtuste alusel.
Neid võib täna toota kes tahes konveierilindil
ja me nopime sealt vaid seda, mille järele kõrvad sügelevad.
See aina süvendab valet.
Näen siin saatanlikku eksitamist selles mõttes,
et oleme jõudnud aega, kus valitudki võivad eksida,
kuna juba hakatakse muutma isegi Piibli põhisõnumit.
Kuulasin hiljuti üht USA jutlustajat,
kes ütles, et inimene on 99,9-protsendiliselt hea,
nii et võime kõik vajaliku iseendast leida.
Piibli järgi on asi täiesti vastupidi. Meis pole midagi head.
Kuid see ei tähenda, et oleme viletsad ja meist pole mingit asja,
vaid tuleks vaadata end läbi Jeesuse silmade;
leida oma paradoksiga identiteet,
kus ma pole samaaegselt midagi ja ometi olen kuningapere liige.
Need on asjad, millest ei saada aru, enne kui hakatakse õigesti uurima,
milline Jeesus oli ja on, mida ütleb Sõna, milline on Jumal.
Kui me ei pea punaseks lõngaks Piiblit või midagi,
pole meil millegi järgi juhinduda.
Me ei saa alati asju valida selle järgi, mis meile meeldib.
Nagu head vanemadki seavad lastele teatud reeglid ja piirid.
Lapsed kasvavad turvaliselt tasakaalukaiks.
Kui hakkame usaldama Jumala piire,
võime kasvada tasapisi tasakaalukateks usklikeks.
Täiuslikke ei saa meist kunagi.
Ohuks on aga just see, mida soosib praegune aeg
ja mida väidavad küsitlused - iga neljas juht on nartsissist
ja enamik neist on kogudustes.
Nartsissistlikud isikud, kes teavad, mida inimesed vajavad,
hakkavad söötma neile sellist valet, et kõik hea on siin ja praegu.
"Taevas on sinus ja saad kõik, mida tahad."
Sa võid isegi sõnaga reaalsust luua, nii et saad oma õuele auto
ja sul pole haigusi. Tänapäeval on haiguski patt.
Ja ka vaesus on patt, kuni jutlustajad seda kõike ise kogevad.
See on puhas nonsenss.
Saateaeg on kahjuks lõppemas. See on äärmiselt tähtis teema.
Küsin lõpetuseks, et kas on õige kokkuvõtlikult öelda:
Peaksime lootma, et Jumal armastab mind
ja kui Ta teatud piirid seab, lähtuvad need Tema armastusest.
Ta ei kiusa ega tee teed nii kitsaks kui võimalik.
Ta peab Loojana silmas minu parimat.
Alati. Juba 5. Moosese 30. ptk ütleb: "Olen seadnud su ette elu ja surma.
Valige elu!" See tähendab, et valime tõe, elu ja õige vabaduse.
Ta on armastav isa, nii et kui kukume ja endale haiget teeme,
siis Ta ei hülga, vaid on kohal ja tahab meile Kristuses armu anda.
Ta ei hülga kunagi.
Aitäh, Salme Blomster. Soovitan sinu raamatuid,
kuna need lähevad neil teemadel veelgi sügavamale.
Kui need on läbimüüdud, võib neid küsida raamatukogust.
Head vaatajad,
Jumal on andnud meile oma seaduse, kuna Ta armastab meid.
Ta teab parimini ning Tema tahe on tark ja hea.
Kõik muu, mis Tema tahtega sõdib, on vale.
Sealt ei leia midagi head.
Aga kui piirid on juba ületatud ja ollakse juba katki,
on hea teada, et Isa ei hülga, vaid ootab meid ja tahab armu anda.
Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Kui kristlikud telesaated on sind õnnistanud ja aidanud,
võid seda tööd toetada.
Võib helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind 7 euri.
Võid teha ka ülekande ekraanilolevate või Eesti kanalite kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri