PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna on mul külas Jorma Pihkala. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled teinud kaua Jaapanis misjonitööd ja oled piibliõpetaja.
Täna räägime sinu raamatust "Valgus võidab pimeduse",
mis on Apostlite tegude kommentaar.
Räägime Apostlite tegudest.
Mida Apostlite tegude raamat sulle endale tähendab?
Misjonitöös viiakse evangeeliumi teise kultuuri.
Apostlite tegudest leiab mudeli,
kuidas viia evangeeliumi näiteks Soome kultuurist Jaapanisse,
püüdmata kultuuri kaasa viia.
Jaapanlased ütlevad vahel,
et te haisete või järele.
Neil on selline väljend. Kultuur kipub kaasa tulema.
Kuid Apostlite tegudes pakutud misjonitöö strateegia
kehtib veel tänapäevalgi.
Sealt leiab meetodid misjonitöö tegemiseks.
See ongi üks teema, mida mainisid.
Apostlite teod ongi nagu misjonitöö ja evangeliseerimise käsiraamat.
Täpselt. Sest seal minnakse sinna,
kus pole ühtki kristlast, ja viiakse evangeeliumi
ning suureks üllatuseks sünnib seal kogudus,
mis läheb omakorda evangeeliumi edasi toimetama.
Pauluse komme teha tööd linnakeskustes,
kust evangeelium hakkas maapiirkondadesse levima,
on hea juhis evangeliseerimiseks tänapäeval.
Mitu aastat sa ise Jaapanis olid?
Olime kahes etapis -
esimesel korral 17 aastat ja siis veel 17 aastat.
Sul on endalgi tugev misjoni- ja evangeliseerimistöö kogemus.
Tahaksin tänases saates küsida ja rääkida sellest,
kuidas ja mida nad Apostlite tegudes kuulutasid?
Nagu tõdesime, võime sealt õppida, kuidas levitada evangeeliumi,
kultuuri liialt asjasse segamata.
Aga kui rääkida sellest, milline oli nende sõnumi sisu,
siis mis on sulle Apostlite tegudest esile tõusnud?
Apostlite teod on võimas jutlusteraamat.
See algab Peetruse nelipühajutlusega,
millele järgneb Kauni värava järel peetud jutlus,
Pisiidia Antiookia jutlus ja veel mitmed.
Kui keegi tahab teada,
mida tuleb misjonitööl ja evangeliseerimisel kuulutada,
võib sealt uurida.
Jutlustamine on Apostlite tegudes
seotud huvitaval kombel sellega,
et seal on alati mingi sündmus, mingi tunnustäht,
mille järel jutlustatakse.
Võime neid sündmusi loetleda.
Näiteks nelipüha ja Püha Vaimu väljavalamine.
Üllatuseks ei jutlustatud seejärel Pühast Vaimust, vaid Jeesusest.
Seejärel õhutati inimesi meelt parandama.
Järgmiseks oli halvatu tervenemine. Seejärel hakati rääkima:
"Mis te imestate? Me pole teist kuidagi erilisemad.
See on Jumala töö, kes äratas Jeesuse surnuist,
ja tegi nüüd selle teo."
Seejärel suunati rahvas meeleparandusele.
Alati juhtus midagi ja seejärel jutlustati.
Kas tänapäeval peaks ka midagi juhtuma, et jutlustada saaks?
Teatud mõttes küll.
Igal usklikul on isiklik kohtumine Jeesuse Kristusega.
Meil on tunnistus selle kohta, kes me oleme Kristuses.
Sellest rääkimine on teatud mõttes ühe sündmuse edastamine,
kust see tuleb suunata evangeeliumi juurde.
Minu meelest parim näide Apostlite tegude jutluste kohta
on Peetruse kõne Korneeliuse kodukoguduses.
Sealgi on taustaks üks sündmus,
kus Peetrus vabastati teatud eelarvamustest,
misjärel hakkas ta hoogsalt rääkima,
kuidas alates Ristija Johannesest on Jeesuse kohta üht-teist teatud.
Seejärel esitab ta tervikliku evangeeliumi.
See tähendab, et see peab sisaldama sündmust
Jeesuse kannatamisest ja surmast
ja evangeeliumi rahust,
mis tuleb Jeesuse Kristuse kaudu, kes on kõikide Issand.
Kuulutatakse Jeesus kõikide Issandaks,
hoolimata sellest, kas kõik usuvad või mitte.
Seejärel räägitakse, mida Jeesus tegi,
kui Ta tervendas ja oli võitud Pühast Vaimust
ning vabastas inimesi.
Seejärel räägitakse, et Jeesus löödi risti,
Ta tõusis kolmandal päeval surnuist üles ja ilmus rahvale.
See on evangeelium.
Huvitav on see, et Peetrus ei lõpeta sellega,
vaid räägib,
millise käsu ta on saanud jutlustamise suhtes.
Apostlite teod 10:42. Loen siit otse.
"Ja tema on käskinud meid rahvale kuulutada ja tunnistada,
et tema on Jumala poolt määratud elavate ja surnute kohtumõistja.
Temast tunnistavad kõik prohvetid, et igaüks, kes temasse usub,
saab tema nime läbi pattude andeksandmise."
Kaks asja, mida kindlasti tuleb rääkida.
Kahjuks jäetakse tänapäeval see teine rääkimata.
See, et ta on kohtumõistja.
Ta jälgib meie elu praeguselgi hetkel.
Oleme pidevalt Tema palge ees.
Kuid lisaks sellele on too imeline evangeelium.
Igaüks, kes usub, saab patud andeks.
See kordub Apostlite tegudes,
et kunagi ei lõpe jutlus ainult evangeeliumi kuulutamisega,
vaid alati nõutakse kuulajailt vastuvõtmist või hülgamist.
Ja hülgamisel on saatuslikud tagajärjed.
Lõpus tuleb alati rakendamine.
Selle jutluse põhjal näib, nagu ütlesid,
et anti Vana Testamendi taust, räägiti põhjalikult evangeeliumist
ja seejärel rakendati see ellu.
Meil puudub tihti see rakendamise osa.
Kas kõik need jutlused on ühesugused?
Seal olid kuulajateks ilmselt juudid,
kuid sul on näiteks ka Apostlite tegude 17. peatükk,
kus jutlustab Paulus,
kes kuulutab Areopaagil kreeklastele
ja ta ei räägi enam täpselt samamoodi.
Ta ei käsitle näiteks Vana Testamendi ajalugu,
vaid alustab loomisest.
Jah. Ja üllatus, üllatus -
ta isegi tsiteerib seal kreeka filosoofe.
Kui kuulutame Sõna,
on vastuvõtjal midagi, millest võime juba kinni haarata.
Näiteks ei pea ma jaapanlastele rääkima, et Jumal on olemas.
Paljud ütlevad,
et kuigi nad on lapsest saati kummardanud igasuguseid vaime,
esiisade omi jms, võivad nad ikkagi öelda:
"Olen teadnud juba väikesest peale, et on olemas vaid üks Jumal."
Üldine ilmutus, kus Jumal ilmub inimese südametunnistuses, looduses
ja saatustes ning näitab oma olemasolu.
Sellest haarataksegi kinni, kui vastuvõtja ei tunne üldse Piiblit.
Üllatuseks võib mõni imestada,
et kuidas ma tean, et ta pidevalt kohtumõistmise suunas liigub.
Üllatav on seegi, et Pauluse jutluse lõpus Apostlite tegude 17. peatükis,
kus ta pole alustanud Vanast Testamendist, vaid loomisest,
jõuab ta siiski Kristuse ja mainitud meeleparanduse juurde.
Ta rakendab seda taas.
Rakendamine on huvitav.
Ta ütleb: "Selle mehe, kelle Jumal on surnuist üles äratanud,
on Ta määranud kõigi inimeste kohtunikuks."
Aluseks sellele, et Ta on kõigi kohtumõistja,
ongi Tema ülestõusmine.
Jeesuse ajaloolist ülestõusmist tuleb rõhutada.
See on kristluse tõeliselt ainulaadne sõnum.
Keegi ütles kord, et nagu Apostlite tegudes,
on Jeesuse ülestõusmine kõige kesksem ja sellest lähtutakse.
Mis sina arvad?
Jah. Nad on ju ülestõusmise tunnistajad.
Võiks öelda, et raamatu nimi on küll Apostlite teod,
kuid sissejuhatuses öeldakse, et see on Jeesuse tegude järg.
Ja ka Püha Vaimu tegude järg.
Kuid see, et apostlid kuulutasid Püha Vaimu väes Ülestõusnut,
võiks väljendada ka nii,
et rahvas nägi nende julguses ja võimsas innukuses,
et Ülestõusnu oli ise nendega.
Just Ülestõusnut nad kuulutasidki.
Naasen veelkord Apostlite tegude 17. peatükki.
Ka siin lõpus, nagu Korneeliuse koduski,
öeldakse, et Jumal on sallinud neid teadmatuse aegu,
kuid nüüd teeb Ta teatavaks,
et kõik inimesed peavad kõikjal meelt parandama.
Kas see meeleparandusjutlus oli Apostlite tegudes korduv teema?
Just nii.
Meeleparandus jäetakse tänapäeval parema meelega rääkimata.
Kuid see kordub väga jõuliselt igas jutluses.
Mida see meeleparandus siis tähendab?
Nelipühijutluse järel tõdeb Peetrus: Pöörduge.
Meeleparandus tähendab,
et inimene peab tunnistama vales suunas käimist
ja pöörduma Jumala suunas, kuna käis enne seljaga Jumala poole.
Ta tunnistab, et on eksinud ja pöördub Jumala poole.
Ta tunnistab oma patud,
võtab vastu ristimise ehk Jeesuse kannatused ja surma,
saab patud andeks ja võtab vastu Püha Vaimu.
Nii see Peetrus seal kuulutab.
Meeleparandus jäetakse aga tänapäeval väga tihti välja.
Osaliselt johtub see sellest, et seda mõistetakse valesti -
mingi iseenda parandamisena.
Too soomekeelne sõna on veidi halb, sama lugu on ka rootsi keeles.
Meeleparanduse tegemine tähendaks nagu iseenda parandamist.
Kuigi tegemist on meelemuutusega. - Suunamuutusega.
Meeleparanduses on oluline see, mis suunas see tehakse.
mitte see, et kahetsetakse. Ka Juudas Iskariot kahetses,
kuid Peetrus kahetses Jeesuse suunas.
Siis parandatakse meelt.
Kahetsus ei tähenda veel pöördumist,
kui pole Jeesuse poole pöördutud. - Täpselt.
Kui näeme, et need jutlused keskenduvad Kristusele
ja lõpevad alati väljakutsega,
siis kuidas need jutlused Apostlite tegudes vastu võeti?
On huvitav, et ühe jutluse tulemusel
parandas meelt 3000 inimest.
Tänapäevalgi, kui Püha Vaim kinnitab jutlust,
ehk kui jutlus on kooskõlas Piibliga,
ja jutlustaja sõltub Jumala Püha Vaimu tööst,
rõhutab ta ülestõusnud Jeesust ja viib rahva meeleparandusele,
siis võib selle tulemusena juhtuda mida tahes.
Jumal suudab teha imesid kuulutatud sõna kaudu.
Füüsiliste imede ilmnemine
on väike asi, võrreldes sellega, kui keegi saab igavese elu.
Korneeliuse kodus tähendas see, et nende peale langes Püha Vaim,
nad hakkasid rääkima keeltes ja ülistama Jumalat.
Püha Vaimu tulekut inimesse näeb parimini sellest,
et inimene hakkab rääkima Jeesusest.
Kuid ei saa eitada, et peaaegu iga sündmuse puhul,
välja arvatud Korneeliuse kodukoguduses,
osa rahvast uskus ja osa hakkas karmilt vastu.
Vastupanu oli samuti üks tagajärg.
Need jutlused ei õnnestunud alati selles mõttes,
et oleks jõutud positiivse, oodatud tulemuseni,
kus kõik pöörduvad.
Rääkisid äsja, et mõne jutluse peale võib pöörduda tuhandeid,
kuid kas vahel oli ka nii, et jutlus põlati totaalselt ära.
100-protsendilist, totaalset hülgamist
esines vähem, kuid oli olukordi,
kus jutlustajat loobiti pärast kividega.
See juhtus Paulusega.
Ta näis isegi surnuna, kuid tõusis kohe üles ja jätkas tööd.
Tavaliselt tulid vähemalt mõned usule.
Isegi kui enamus hakkas vastu ja hülgas sõnumi
või alustas isegi tagakiusu.
Mõned on öelnud Apostlite tegude 17. ptk kohta,
et see oli ebaõnnestunud jutlus,
kuid sealgi öeldakse viimases salmis,
et mõned ühinesid temaga ja uskusid.
"Nende seas ka Areopaagi liige Dionüüsios,
ja üks naine, Damaris nimi, ja teisigi koos nendega."
Me tänapäeva jutlustajad oleksime väga rahul,
kui kasvõi selline hulk rahvast päästetud saaks.
Muidugi. Kuid miks seda väidetakse, põhineb sellel,
et Paulus ei jäänud Ateenasse pikemalt,
vaid jätkas teed Korintosesse.
Kuid näib nagu Paulusele
tähendanuks vastuseis seda,
et siis tasus seal tööd teha.
Ta rääkis oma kirjas, et vastaseid on palju,
aga Jumal on avanud ukse suureks tööks.
Ateenas polnud palju vastupanu.
Nad olid huvitatud,
kuid tõrjumine toimus samamoodi nagu paljude soomlaste puhul täna.
Võetakse kõrvaltvaataja hoiak. "Vaatame. See oli huvitav, uus asi,"
Kuid ei võeta seisukohta.
Piibli kuulutamine eeldab sellist ausust,
et see kas põlatakse ära või võetakse vastu.
Näiteks kuulus nõunik Gamaliel.
Ta andis nõu: Vaatame, mis sellest saab.
See on äärmiselt ebaaus.
Tuleb olla nii aus, et kui tõde sind tabab,
võetakse see vastu või põlatakse ära.
Üks huvitav asi, mille kohta tahaksin küsida,
on Apostlite tegude lõpus.
Seal on endiselt Paulus, kes elab kuskil oma korteris.
Pole teada, kas ta üürib või omab seda.
Ei, see on üürikorter.
"Aga Paulus jäi kaheks täisaastaks oma üürielamusse
ja võttis vastu kõiki, kes tema juurde tulid,
kuulutades Jumala riiki
ja õpetades tõde Issandast Jeesusest Kristusest
täiesti avalikult ja ilma takistamata." Ap 28:30-31
Varem on öeldud: "Nad määrasid Paulusele ühe päeva
ja siis tuli tema juurde kotta veel rohkem inimesi."
Ta püüdis neid veenda Jeesuse suhtes
ja kasutas Moosese Seadust ja Prohveteid ehk Vana Testamenti.
Ta võttis inimesi vastu oma kodus ja kuulutas seal.
Areopaag oli avalik foorum,
siin ollakse aga kodus.
Kas on nii, et Apostlite tegudes kuulutasid algkristlased seal,
kus nad olid?
Jah. Kui Paulus jättis hüvasti
Efesose koguduse karjastega,
rääkis ta, et on avalikult ja kojast kotta kuulutanud.
Tal oli põhimõtteks nii avalik kui isiklik töö.
Algkogudus pidi hiljem kogunema tagakiusu tõttu peamiselt kodudes.
Kuid tal oli avalikkuse põhimõte:
Lähme turgudele evangeeliumi kuulutama.
Kodudes aga viidi rahvast sügavamale.
Ta oli seal tegelikult koduarestis ega pääsenud välja.
Peagi viidi ta keiser Nero ette
ülekuulamisele Praetooriumi vanglasse.
Huvitav on seegi, et ta kasutas jutluses Vana Testamenti.
Ta kasutas alustuseks konkreetset teksti Moosese raamatust
ja püüdis näidata, et seal räägitakse Jeesusest.
Jutlus, mis jätab kõrvale Jumala Sõna,
on tõhutu.
Apostlite teod ja kogu Uus Testament
on meie jaoks lõplik ilmutus.
Kuid tollal Uut Testamenti veel polnud.
Vanas Testamendis tuleb kogu Jeesuse kannatamine,
surm ja ülestõusmine juba esile
ning Uus Testament teatud mõttes seletab Vana Testamenti.
Kui tahame kuulutada,
peame kindlasti jääma apostelliku evangeeliumi juurde,
mis meil siin Piiblis ja ka Apostlite tegudes on.
Kui mõelda rakendamisele, siis nagu tõdesime,
Apostlite tegudes nad rakendasid oma jutluse alati ellu.
Kui mõelda meie ajale, ja rakendamist meie ajas,
siis mida võiks Apostlite tegude jutlustest otse õppida?
Vähemalt üks huvitav omadus on see,
et näiteks Nelipüha jutlus polnud mingi monoloog.
See algas rahva küsimustest nende nn joobe kohta.
Peetrus vastas nende küsimustele ja kui neid südames pistis,
esitasid nad uusi küsimusi ja Peetrus vastas.
Meie jutluste traditsioon pole tingimata väga piibellik.
Piiblis oli see vestluse vormis. Inimesed võisid esitada küsimusi,
millele võis vastata ka autoriteetselt.
See on üks asi, millele võiks mõelda,
kuid oleme kahjuks väga tugevalt traditsioonide kütkes.
Kui järgida Apostlite tegude mudelit, tuleks jutlustada kõikjal:
kodudes, avalikes kohtades ja seejärel tuleks see ellu rakendada
ja inimesi meeleparandusele kutsuda.
Siis tuleks jutlustada meeleparandust ja rääkida Jeesusest.
Kas on veel miskit,
mida võiks Apostlite tegudest õppida?
Jutlustamise seisukohalt.
Seal arvestati alati kuulajaskonnaga.
Kui kuulajad olid juudid,
alustati Vanast Testamendist,
kui kreeklased, lähtuti üldisest ilmutusest
ja isegi kreeka filosoofiast.
Kui kuulajad olid harimatud, lähtuti nende tasemest.
Oli üks olukord, kus kuulutajaid hakati ebajumalatena kummardama.
Seejärel tuli õpetada uut, õiget maailmapilti,
sest neil oli toimunust hoopis teine arusaam.
Jeesus oli teinud ime,
inimene oli terveks saanud ja rahvas hakkas kuulutajaile ohverdama.
Nad pidid rahvast tagasi hoidma ja ütlema, et on tavalised inimesed.
"On üks Jumal, kes annab kõike head.
Pöörduge ja mõelge sellele õigesti."
Meil peab olema õige maailmapilt ja seepärast peab sedagi õpetama.
Aitäh, Jorma. Meie aeg on otsas,
aga soovitan inimestel jätkata Apostlite tegude uurimist
sinu raamatu abil "Valgus võidab pimeduse",
mis on Apostlite tegude selgitus.
Õnnistust sinu jutlustesse ja töösse! - Aitäh.
Aitäh, head vaatajad! Meil on Apostlite tegudest palju õppida.
Vähemalt seda, et nad jutlustasid konkreetselt ja selgelt Jeesust
ja õhutasid rahvast uskuma Temasse ning pöörduma Tema poole.
Õnnistatud nädalat! Kohtumiseni nädala pärast!
Kristlik teletöö pole võimalik ilma inimeste rahalise toetuseta.
Kui kristlik teletöö on sind õnnistanud,
kas võiksid kaaluda selle toetamist?
Võid helistada TV7 Eesti annetustelefonil 900 1777,
kõne hind 7 euri,
või teha ülekande ekraanil nähtavate või Eesti kanalite kaudu.
Lisa kindlasti ka viitenumber. Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri