CAFÉ BIBELN
Välkommen tillbaka till Café Bibeln.
Min gäst i dag är Marja-Kaarina Marttila, -
teolog och invandrarlärare.
För en tid sedan gjorde vi ett program med dig -
där vi talade om mindfulness -
och vi har fått ovanligt mycket positiv feedback för det.
I dag ska vi repetera vad det går ut på och -
i samband med det tala om den kristna och bibliska människosynen.
Vi börjar med vad mindfulness är.
Mindfulness är medveten närvaro och att öva på det -
och att hålla meditationsstunder -
genom t.ex. ett par 20-minuters dagliga mindfulness-stunder -
där man koncentrerat lyssnar till sin egen kropp, andning och -
kanske går igenom enskilda känslor i hela kroppen.
Man medger och accepterar att det känns så men -
dömer eller bedömer dem inte.
Målet är att kunna behärska stress, -
smärta eller förbättra koncentrationsförmågan.
Som jag berättade i förra programmet -
ligger bakgrunden till en sådan meditation i buddhismen i Asien -
där jag verkade som missionsarbetare 10 år och -
där jag blev bekant med dessa buddhistiska meditationstekniker -
för det var en del av deras kultur och bra att känna till också detta.
Jag märkte att det brett ut sig mycket också här -
och att människosynen avviker från vår bibliska.
Intressant är att vi i Finland och överhuvudtaget i västländerna -
är mycket öppna för något nytt och -
inte ens frågar vad som ligger bakom det eller vilket syfte det har.
Jag skulle ha lust att be människor -
vara mer kritiska och försiktiga och inte ta emot vad som helst.
Delvis kanske det beror på att -
vi inte längre känner till den bibliska människosynen.
Vi har inga verktyg att bedöma det med.
Bibelkännedomen har försämrats och hur kristna ...
Om man t.ex. är svårt stressad och livet känns svårt -
har många fått hjälp genom mindfulness och -
man har glömt Jesu Ord: -
"Kom till mig, alla ni som arbetar och är tyngda av bördor,
så ska jag ge er vila."
Man kunde hitta lösningen genom att söka kontakt med andra kristna, -
be tillsammans och tillbringa tid med Bibelns Ord.
Man kan också bara med sunt förnuft -
tänka igenom sin tidtabell om tiden är för knapp.
Lösningen finns inte nödvändigtvis i mindfulness -
utan i att man tar itu med själva problemet.
Livet är för fullt med fordringar och ...
Det får mig att tänka på profetens ord (Jeremia 2:13) -
när han talar till Israels folk: -
"De har övergett mig, källan med det levande vattnet, -
och gjort sig usla brunnar som inte håller vatten."
Man har övergett det egna goda som skulle finnas -
och letat efter något som inte håller.
Låt oss tala om den människosyn -
som ligger bakom den buddhistiska mindfulness.
Hur uppfattas människan i den?
I den traditionella rätta buddhismen finns ingen gud.
Religionen är ateistisk.
Därför finns inte heller tanken om människans skapelse eller början.
Detta saknas i buddhismen. Hela världen och tillvaron -
befinner sig i en fortlöpande rörelse, i en reinkarnation.
Konkret anses människans problem vara att hon tror sig vara -
en till ögonblicket bunden person.
Buddhismen lär att vi har ett medvetande -
som finns i reinkarnationens kontinuerliga kretslopp.
Detta medvetande kan förkroppsligas i människan eller i ett djur.
Buddhismen respekterar ju allt slags liv -
och man gynnar vegetarisk föda.
Då blir människans problem att -
hon klamrar sig fast vid sin individualitet och -
andra människor, önskemål och förväntningar.
Människan vill ha något som hon inte får och blir besviken och sorgsen.
Därför lärde Siddharta Gautama, Buddha, -
att livet är ett lidande som beror på människans törst efter liv.
Hon tror att det finns något som gäller den enskilda personen.
Lösningen är att människan genom meditation...
Eller som i den mongoliska lama-buddhismen att -
en lama leder och lär ut buddhismens grundsanningar.
Målet är att människan blir fri från sin upplevelse av individualitet -
och förstår att hon är en del av världsalltet och -
att detta medvetande som länge funnits i världen -
nu har förkroppsligats i henne men lämnar henne igen.
Meningen är att man under detta liv ska följa den åttafaldiga vägen , -
d.v.s. sträva till att leva riktigt och att -
- man kallar det karma -
i livet göra mer gott och rätt än ont och orätt.
Och okunnigheten.
Människans liv styrs av karmas lag.
Problemet är att man är inte vet detta.
Problemet är okunnighet och räddningen är att -
man inser sin situation. Det är en lära om att rädda sig själv.
Ja, så kan man säga.
I buddhismen koncentrerar man sig mycket långt på sig själv.
Visserligen kan i mahayana- buddhismen, -
som jag såg i Mongoliet , en upplyst -
- Buddha betyder ju upplyst -
hjälpa en annan på vägen.
Man strävar till att bli fri och att -
inte fästa sig som människa, person, -
vid sådant som binder -
utan befria sig genom att tömma sinnet och -
med hjälp av meditation uppnå ett sådant tillstånd att -
man inte längre är bunden till något.
D.v.s. vi måste själv rädda och förändra oss.
Om vi uttrycker det på kristet språk, helga oss själva.
Låt oss jämföra detta med den kristna läran om människan.
Den kristna läran börjar ju med skapelsen.
Ja, människan är skapad till Guds avbild.
Vad betyder det ungefär?
Detta har teologerna dryftat mycket men i detta sammanhang -
skulle jag säga att människan skapades -
till gemenskap med Gud och andra människor.
Så var det allt sedan begynnelsen och -
människan var ansvarig inför sin Skapare.
Gud satte inte så värst många begränsningar -
men från ett träd i paradiset fick man inte äta.
Här uppstod gränsen mellan Skaparen och den skapade.
I det kristna synsättet -
kommer det fram att vi är ansvariga inför Gud.
Vi är inte autonoma, -
d.v.s. inte herrar över oss själva i det avseendet att -
vi inte skulle ha en större Herre över oss -
utan vi har en Gud som skapat oss och gett oss livet.
Vi borde vara tacksamma att vi fått det -
och svara för hur vi använder det.
Och också allt det goda som kommer från Honom.
Gud är Skaparen och upprätthåller allt.
Vi är skapade.
Det att skapelsen finns i oss -
betyder att vi är placerade i Hans skapelse för att bruka och bevara.
Vi har en uppgift och vårt ansvar gäller också denna uppgift.
Vi bör förvalta Guds skapelse på ett sådant sätt att-
den hålls vid liv och att vi kan leva här tillsammans.
Om vi går vidare från skapandet kommer vi till livets lag.
Gud stadgade hur vi bör leva och -
det är också är viktigt i den kristna människouppfattningen -
är att vi inte förmått att leva så.
Här den första väldiga skillnaden.
När du sade att man i buddhismen, som ligger bakom mindfulness, -
försöker förinta den egna personligheten och -
individualiteten ... - Ja, bli fri från den.
När vi i den kristna tron tvärtom är skapade till personer.
Gud har försett oss med vissa gåvor och gett oss en personlighet.
En väldig skillnad.
Just detta anser jag vara en av de största skillnaderna.
Också i lösningen till detta problem finns en stor skillnad -
men just i det att vi är skapade till individer -
och Gud själv talar till oss.
Om vi tänker på Psaltaren och hur Gud talar till människan och -
hur människan talar till sin Skapare ser vi dialogen.
Vi är skapade till ett liv i en sådan relation.
En annan väldig skillnad är att -
i buddhismen finns inte någon herre -
som vi är ansvariga inför när vi står inför domen -
utan vi är ansvariga för oss själva och kanske omgivningen -
men inte inför någon gud, medan vi i den kristna tron -
ständigt, 24/7, är ansvariga inför Gud.
När jag översatte Bibeln i Mongoliet var ordet synd svårt att översätta.
Det fanns inte riktigt en motsvarighet -
för ansvarsfrågan är inte likadan i buddhismen.
Jag hittade ord som misstag -
och att göra något på fel sätt och inte som man borde.
Också ord som betyder att förorsaka skam.
Där saknas tanken att det finns Skapare och skapad -
och att vi hela tiden befinner oss inför vår Skapare -
tillsammans med andra skapade.
Sedan kommer syndafrågan som du nämnde.
Det är väl den fråga där den kristna tron -
och andra åsikter alltid råkar i konflikt.
Bara i den kristna bibliska tron -
har man en så radikal åsikt om synden.
Synden är något som bryter mellan oss och Gud och därtill -
söndrar också mitt eget inre.
Kan man på något vis ...
Du sade att det var svårt att översätta -
för att det inte i buddhismen finns någon uppfattning om det.
Nu kommer vi till kärnan i mindfulness -
för tanken i den är ju att människan ska må bättre.
Att hon ska ha sinnesfrid, orka med sitt arbete och -
leva i de befintliga människorelationerna och -
hitta krafttillgångar till det i sig själv. Detta strävar mindfulness till.
Tanken är att det redan finns något positiv i människan -
och det går att hitta det, -
medan vi enligt den kristna människouppfattningen -
är helt fördärvade på grund av synden och -
det finns inget sådant gott i oss som vi kunde bygga på.
Det kommer helt och hållet utifrån.
Gud själv ger det i Sin Son Kristus.
Den stora skillnaden är -
om vi söker hjälp inifrån eller utifrån.
Låt oss ännu en stund stanna vid sjukdomen -
innan vi talar om medicinen. Alltså synden.
Också i kristendomen finns faror -
för under historiens gång har det alltid förekommit lärare som säger att -
vi kan besegra synden utan problem och bli syndfria -
eller sådana som tycker att det inte är så allvarligt -
bara vi handlar så och så ...
Också kristna betonar detta.
Att må bra och ha goda upplevelser.
Men på så sätt får själva sjukdomen inte vård.
Vårt störst problem är skulden som synden förorsakar.
Om vi inte förstår vad synd verkligen är ...
Om det bara förblir vid hur vi beter oss, -
talar och det som syns utåt.
Synd är i grund och botten ett motstånd mot Gud.
Ingen är ju kristen vid födseln -
utan vi liksom förflyttas från Satans rike till Guds rike -
genom dopet och vi får trons gåva.
När förändringen sker kan människan -
småningom förstå vad den egna syndfullheten egentligen är och -
hur stor Kristus är när Han frälser oss från allt detta -
och ger oss Sig själv och evigt liv.
Här har vi nu den allra största skillnaden.
I den kristna tron är naturligtvis hela kärnan Kristus -
som frälser oss från synden, vilket vi själva inte kan göra.
Det här var säkert också i buddhismen ...
Ni förkunnade naturligtvis Kristus där. - Ja.
Var det lätt för människorna att förstå vad de behöver Kristus till?
Om en mongol hade buddhistisk bakgrund -
tänkte man först att Kristus är en lama -
som man jobbar tillsammans med -
och upplysningen börjar genom samarbetet med Kristus.
D.v.s. här kom människans naturliga religiositet med.
"Jag börjar nu förbättra mitt liv -
genom att göra bättring i de saker där jag gjort fel."
Kanske också det att bekänna synden och dess ...
Människan vågar inte alltid se hur syndig hon egentligen är.
I början ser hon kanske lite av det men förmår inte helt möta det.
I början har hon en liten Kristus -
men när hon får vara tillsammans med Hans Ord och -
leva i kontakt med nådemedlen -
blir Kristus större och människan börjar inse -
allt vad Han befriat henne ifrån.
När jag fick följa med -
en buddhistisk mongols väg till Kristus -
och efter det hans egen väg framåt -
såg jag samtidigt i mig själv den religiositet -
som ju alltid försöker sticka fram hos oss alla.
Och kanske just det -
hur svårt det är att lita på att allt redan är färdigt och gjort och -
vi får ta emot det.
Jag tror att när mindfulness kanske -
också kommer till våra församlingar och kyrkor -
blir det lockande att tänka att här är ju något man själv kan göra.
Växa i kristendomen -
och uppnå något slags syndfritt tillstånd.
Här är en viss skillnad.
I mindfulness har vi en accepterande närvaro där man -
strävar till att bli fri från något genom att acceptera det -
men inte blir man fri från sin skuld genom att acceptera den.
Den stiger fram på nytt och på nytt.
I mindfulness förekommer begreppet störande tankar -
där man genom att stilla sig blir medveten om tankarna -
och sedan lägger man dem sakteligen åt sidan.
Om samma tanke återkommer ofta -
accepterar man den och lägger den åt sidan.
Människan kan känna sig skyldig för något hon gjort eller lämnat ogjort.
T.ex. en mor som vet att hon i något skede har handlat fel -
gentemot sina barn eller annat.
När jag pratade med sådana kvinnor i Mongoliet -
bad jag dem öppet berätta om det som mest tynger dem i det förflutna.
Då kunde det komma fram att -
någon lämnat sitt barn i Mongoliet och själv åkt utomlands för att studera.
Detta tyngde ännu åratal efteråt för -
man hade inte kommit ifrån sin skuldkänsla.
Ibland bad jag också de vuxna barnen komma med -
och modern fick be om förlåtelse att hon lämnat barnet.
Det var en mycket fruktbärande möjlighet -
att lätta på skuldbördan.
Inte lättade den genom att acceptera den utan genom att bekänna -
och barnet fick förlåta sin mor.
När du nu en längre tid bott i Finland så har du märkt att -
också här skulle förekomma motsvarande?
Att också vi uppmanas att acceptera våra liv?
Men det kan ändå finnas något som vi inte ska acceptera utan -
bekänna att vi handlat fel, syndat.
Då blir det smärtsamma och trasiga ofta inte botat -
för vi vägrar att göra det som kristendomen kallar bättring.
Det betyder inte att vi själva förbättrar oss -
utan att vi bekänner och tar emot Jesu förlåtelse.
Ja. Enligt min åsikt kommer detta fram också hos oss -
fast frågorna kan vara olika.
Om t.ex. någon har sårat oss. Vi vet att någon gjort fel mot oss -
och vi måste acceptera det -
har vi ju inte med rättvisa och sanning att göra.
Då kan människan lida i åratal -
om hon inte kan bekänna att det hon blivit utsatt för är fel.
Det sker också i den riktningen och inte bara att vi gjort något.
Sanningen gör oss fria.
Att vi bekänner och säger det högt.
I Bibeln finns löftet att Gud förlåter -
den som bekänner sin överträdelse.
Detta är intressant för det finns något inbyggt motstånd i oss -
som vill hindra oss att medge att -
när vi t.ex. har Guds 10 budord är det inte -
som att kämpa mot negativa tankar utan de är verkliga överträdelser -
som vi gjort oss skyldiga till.
Vi har handlat olagligt och gjort fel.
Vi borde inte börja tänka något annat -
än att vi bekänner vår överträdelse för att sedan -
av Jesus få den sanna och verkliga förlåtelsen.
- Så är det. Om vi talar om förlåtelsen -
kan dess värdefulla innehåll förstås först -
när vi förstått vad vi blivit förlåtna för och -
vad vi blivit frälsta och befriade ifrån.
Om vi tänker ur den kristna människosynens synvinkel -
är nog den lösning vi fått en väldigt fin sak.
Bibeln förkunnar Guds Son -
som för våra synders skull dog på korset och uppstod.
Han tog på sig straffet som skulle ha tillfallit oss.
Här är kanske igen en stor skillnad.
I den kristna tron är det speciella att -
vi inte fokuserar på oss själva utan på Kristus.
Men i själva verket får den människan mest som ...
På sätt och vis är det ett intressant mysterium att -
när vi fokuserar på Kristus mår vi bäst.
Ja, här har vi en hemlighet.
Om vi tänker på oss kristna -
så blir ju också vi hela tiden erbjudna någon medicin -
som uppmanar oss att göra si eller tänka så.
Någon slags andlig teknik med vars hjälp vi kommer framåt.
Häri ligger en fara.
Gamla kristna säger att helgande, alltså att växa som kristen, -
egentligen är en fördjupad kännedom om synd och nåd.
Inte alls att vi med hjälp av någon teknik uppnår något -
utan att vi begriper hur mycket vi blivit förlåtna i Kristus.
- Ja, det är precis så här.
Det går inte heller att på ett ögonblick begripa -
utan att leva som kristen och -
gång på gång bli besviken på sig själv och vända sig till Kristus.
Varje dag får vi ta emot det som något nytt att -
våra synder är förlåtna för Kristi skull.
I somras hade jag en intressant upplevelse -
när jag lyssnade på Finlands största kristna evenemang, -
gammallæstadianernas sommarmöte, -
som hade samlat 80 000 deltagare i Björneborg.
När syndernas förlåtelse förkunnades där -
sade predikanten i slutet att ...
Efter att otaliga gånger förkunnat syndernas förlåtelse över åhörarna -
sade han: "Får jag också tro?" De brukar fråga så.
Det tilltalade mig att han kom ner på samma nivå som andra kristna.
Vi tror inte på några helgon -
utan vi alla är syndare i Kristus och -
heliga för Hans skull.
Det här är inte mindfulness.
Tack Marja-Kaarina för att du berättade om dessa saker.
Välsignelse över ditt arbete med invandrarna. - Tack.
Tack bästa tittare.
Vi måste alltid fråga vad som ligger bakom det som erbjuds oss -
som lösning på vår stress och ångest, -
vare sig mindfulness eller något annat. Vad ligger bakom det -
och vad är det för en lära?
Vi ska också komma ihåg profetens ord -
om att vi inte ska överge den enda verkliga källan -
och göra oss usla brunnar som inte håller vatten -
utan förbli i Gud och Hans Ord.
Var välsignade. Vi ses igen.
Allt TV-arbete kostar, också det kristna.
Om det kristna TV-arbetet gett dig välsignelse och hjälp -
kunde du då tänka dig att understöda detta arbete med din gåva?
I Finland: FI40 1112 3000 3427 89 Ristin Tuki ry Referens: 8507
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
Swisha din gåva till 123 677 9300
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7