CAFÉ BIBELN
Välkomna till programmet.
Vi spelar in detta program vid en historisk tidpunkt.
Om en timme inleds en debatt i riksdagen om -
vad som ska ske i frågan om aktiv dödshjälp.
Får Finland en ny lag om aktiv dödshjälp?
Den skulle tillåta eutanasi, som en grupp medborgare har krävt.
Med mig i studion för att tala om denna livsviktiga fråga har jag -
läkare Pekka Reinikainen. Välkommen! - Tack Leif.
Detta är på allvar en fråga om liv eller död, -
för vi talar om ifall Finland ska få en lag som ger rätt att -
avsluta en människas liv genom aktiv dödshjälp.
Kan du här i början berätta för oss vad det egentligen rör sig om?
Det är råder en stor förvirring, vad betyder egentligen eutanasi?
Eutanasi betyder en god död.
Man skulle kunna tänka sig att det är en god, naturlig död.
Det är det som den moderna läkarvetenskapen strävar efter.
Man försöker inte längre på konstgjord väg hindra -
en normal, av sjukdom orsakad död.
Om patienten har smärta används palliativ vård.
Sedan kan man övergå till vård i livets slutskede (terminalvård).
Vården upphör aldrig. Det är en myt.
Vården t.o.m. intensifieras, med patientens välbefinnande som mål.
Man strävar efter en så god, rofylld, naturlig död som möjligt.
Aldrig i Finlands historia har det funnits ett kunnande -
eller redskap att sköta detta på ett bra sätt.
När man hör folk diskutera detta så existerar det verkligen mycket -
förvirring och felaktig information.
Och en sak som alltid kommer upp är ...
Eutanasidiskussionen väcker starka känslor och man säger t.ex. -
att om en människa har olidliga smärtor -
så är det grymt att hon inte skulle få be om att få dö.
Hur förhåller du dig till denna mycket vanliga tanke?
Detta är en myt. Modern smärtlindring bygger på -
att man inte ska ha några smärtor alls.
Modern smärtlindring innebär att man förebygger smärtan.
Det lönar sig, annars blir den kvar i smärtminnet -
och den blir svårare att behandla.
I dag har vi utmärkta mediciner, smärtpumpar -
kirurgiska åtgärder, strålbehandling och som en sista åtgärd -
narkos, nedsövning för en viss tid.
Med dessa metoder får man smärtan under kontroll.
Det är inte längre befogat att påstå att -
smärta skulle vara en orsak till eutanasi.
Det syns också internationellt att den inte längre är den främsta orsaken -
utan orsakerna är helt andra.
Det råder en så stor förvirring här att jag hörde på en tevedebatt -
hur en person bestämt påstod -
att nedsövningen, sederingen som han kallade den -
är samma sak som eutanasi. Vad säger du som läkare om detta?
Det är inte samma sak. Jag har själv arbetat som narkosläkare -
och patienten sövs ner. Han har inga smärtor -
och han vet inte vad som händer. Sedan väcks patienten upp.
Mer än så är det inte. Det har inget att göra med eutanasi.
Dessutom används där helt andra mediciner än vid aktiv dödshjälp.
Vilka mediciner man väljer avslöjar ändamålet.
Det råder så stora missuppfattningar om detta och både initiativtagarna -
till lagförslaget och läkarna strävar säkert efter samma sak.
Medborgarinitiativtagarna är ju inte medicinska experter -
och har inte arbetat som läkare eller läkare inom terminalvården.
De förstår inte riktigt dagens medicinska situation.
Dödshjälp är helt onödigt om vi får ordning på terminalvården.
Den är ganska bra i Finland.
Något litet återstår ännu att förbättra.
Men vi har tiotals utbildade specialiserade läkare -
och över hundra finns redan. Vi kan det här.
Det är bara litet som behöver bättras på.
Som läkare kan du alltså lugnande säga -
till folk att de inte behöver frukta att de i livets slutskede -
i veckotal kommer att pinas i hemska smärtor.
Absolut inte. Allt sådant är bara myter.
Det att man skulle lida av törst, hunger, andnöd eller smärtor.
Allt kan skötas.
Det viktiga är att vi får en bra terminalvård överallt.
Av hög kvalitet och bra genomförd.
Kommer det en eutanasilag får en del dödshjälp och resten får ingenting.
Vi måste satsa våra resurser på att utveckla vården i livets slutskede.
Paradoxalt nog kunde någon nu säga att det kostar.
I själva verket är det förmånligt, för patienten tas om hand -
man vet vem som gör vad.
Onödiga ambulansresor mellan hem och sjukhus -
blir borta, för verksamheten är planerad.
Om jag i en sådan här spänd ekonomisk situation vågar säga det -
så är det kostnadseffektivt förutom att det garanterar att alla får -
en normal, rofylld död -
till följd av en dödlig sjukdom.
Jag tar fram folks tankar, för du är ju läkare så man kan fråga dig.
En del säger: "Men om jag är medvetslös i slutet, inget förstår?
Man upprätthåller ett liv som inte längre reagerar på någonting -
och inget vet." Vad säger du?
Det är inte möjligt. Den som är hjärndöd är död på riktigt.
En sådan person hålls inte vid liv längre än högst ett par dagar.
Det finns inte ens en sådan teknologi.
Det är en myt att det överallt ligger döda människor som hålls vid liv.
Det är inte möjligt. Och i enskilda, sällsynta fall görs det inte heller.
I dagens medicinska vård tillåter man att en dödlig sjukdom -
dör man av, men man behöver inte döda någon.
Även här råder förvirring. Några talar som om vi skulle uppehålla -
livet med våld.
Ingen eutanasimotståndare motsätter sig det att man låter en människa dö.
- Nej, det är rätt och bra vård.
Det är att plåga människor om man ger dem totalt onödiga -
behandlingar i ett skede då de endast är till skada.
Påståendet att det är dubbelmoral att läkarna -
ändå ger så mycket morfin att man kan dö av det -
stämmer inte. Man utvecklar en tolerans mot morfin -
och man kan öka dosen ganska mycket. De som fått rätt vård -
med morfin eller andra mediciner får i själva verket -
ett längre och bättre skede då livet får slockna på grund av det.
Låt oss alltså göra klart för alla att dödshjälp innebär -
att man t.ex. ger en människa gift så att hon dör.
Det är att gripa in i det naturliga förloppet.
Precis. Vid dödshjälp ger man sådana mediciner som dödar.
Jag vill inte säga vilka mediciner det gäller, men de är dödande mediciner.
Smärtstillande och terminalvårdande mediciner är helt andra.
Finska Läkarföreningen Duodecim har gett ut boken "Lääkäri saattajana".
Den innehåller 20 finländska specialiserade läkares syn på saken.
Man behöver inte döda någon.
Jag skriver tillsammans med docent Reino Pöyhiä -
som är specialiserad på narkos, en pamflett -
som ges ut av TV7 där vi tar upp dessa saker -
på ett kort och koncist sätt.
Nu då det förhoppningsvis är klart vad vi talar om, så låt oss backa lite.
Jag skulle säga att som lekman i medicinska frågor -
då jag lyssnar till denna diskussion så tycker jag mig märka -
att det det handlar om är vilken attityd människor har till döden i sig.
Att rädslorna man talar om... En läkare sa i en tevedebatt -
att rädslorna börjar redan långt innan smärtan kommer.
Det är alltid svårt att förhålla sig till att mitt liv kommer att ta slut.
Undersökningar har visat att egentligen är smärtan en ganska -
obetydlig orsak till eutanasi.
Men man blir beroende av andra -
och man vill inte att de egna ska få se lidande.
En del upplever ensamhet, dödsskräck, de är psykiska -
orsaker som gäller meningen med existensen, mycket mer än -
den så kallade smärtan. Därför är det viktigt på hospicen -
att de egna är närvarande. Om det inte finns sådana-
finns det trevliga, sakliga frivilliga, så att ingen behöver vara ensam.
Man är rädd för ensamheten, övergivenhet och det okända.
Det är för övrigt så att när det enda som återstår är ett täcke -
och ett tak, och allt annat har klätts av dig, golfklubbor, bilar, stugor -
utlandsresor - då är det bara du och Gud.
Hälften av människorna får allt klart med Gud under dessa sista -
andetag, visar vissa undersökningar.
Också därför kan en kristen tänka att Gud ju har planerat allt.
Sjukdom och död är en del av livet, de kan inte raderas.
Man kan inte ge sig av till tonerna av Frank Sinatras "My Way" -
och höja knytnäven mot Skaparen.
Det går snabbt till det om eutanasi, assisterat självmord, blir lagligt.
Då vi samtalar här som kristna -
så säger man: "Aha, det är en världsåskådningsfråga!"
Men har inte alla människor en världsåskådning?
Jag har ännu aldrig mött någon utan världsåskådning.
Man säger alltid att de kristna bara rabblar bibelverser -
och på det sättet motsätter sig eutanasi. Det är det inte alls fråga om.
Jag talar nu som läkare: vårt mål är -
att alla människor ska uppleva sig vara trygga -
och kunna lita på att läkaren inte gör något olagligt, inte dödar dem.
Det har visat sig att i Holland -
sker närmare 13 % av dödsfallen genom palliativ sedering -
men man borde inte dö av den, utan väckas upp ur den.
Det är en aktiv dödshjälp som sker i hemlighet.
Och detta är väldigt farligt, eftersom i Finland -
uppskattningsvis ca 100 personer årligen får palliativ sedering.
Men om 13 % av dödsfallen i Holland sker på grund av detta -
så har situationen blivit ohållbar.
Då kan man inte längre helt lita på läkarens avsikter.
Det är helt klart då man ser på statistiken.
Man måste kunna lita på läkaren, som inte ska få rätt att döda.
Då begynner problemen. I Holland har en del ministrar -
börjat sträva efter att rätten till eutanasi skulle gälla friska åldringar -
som är trötta på livet.
Vi ser här hur vi genast hamnar ut på ett sluttande plan.
Talar man inte också ibland om att ungdomar med stora problem -
skulle ha rätt till eutanasi, och så även barn?
Då det gäller den pågående debatten i Finland -
så nämns inte i medborgarinitiativet att rätten skulle utsträckas till barn.
Men kvällstidningarna har speciellt tagit upp fall som gäller barn.
Barn som borde ha fått dödshjälp.
I det lagförslag som nu debatteras i riksdagen nämns barn inte alls.
Men vi kan se vilket uppsåtet är.
I Belgien gäller det redan barn.
Detta är en mycket kinkig situation.
Jag tycker synd om de jurister eller domare ska formulera lagtexten.
Redan nu har man kritiserat lagberedningen. Det är omöjligt.
För hur ska man kunna bedöma patientens psykiska balans?
Om patienten har någon psykisk sjukdom -
och inte är i stånd att fatta beslut -
och lider av smärtor, är det då inte fel att han inte får eutanasi?
Det finns ingen logik i ett sådant förfarande.
Det är helt omöjligt. Läkaren blir tvungen att fatta beslutet.
Inte är det patienten som fattar beslutet, om vi följer paragraferna.
Det är läkarens beslut. Vill läkaren vara herre över liv och död?
Vill läkaren ta livet av dessa?
Bara 15% av Finlands läkare har med- delat att de kanske vill, kanske inte.
Man vet att de holländska läkare som dödar får ångest.
De drömmer om det.
Bör vi förpliktiga någon yrkesgrupp att utsätta sig för denna ångest?
Så att de drömmer om dessa fall? Det är helt sant.
En annan sak som är svår att bemästra om vi har en sådan lag -
och vi är i en svår ekonomisk situation -
så är människan mycket benägen, även nu då vi ännu inte har lagen -
att uppleva sig vara en börda.
En börda för de egna, en ekonomisk börda.
Det uppstår en psykisk press på att be om att få eutanasi.
Finnarna är överraskande laglydiga. Säkerligen EU:s mest laglydiga folk.
Vi har en natur som tenderar att vara tungsint och depressiv.
Vi skulle lätt kunna tänka att det är vår medborgerliga plikt -
att be om dödshjälp. Det är en uppenbar fara.
Alternativt vårdar vi dem med kärlek, värme, medmänsklighet.
Så att vi inte längre talar om någon ensam död.
På hospice, om allt är som det ska, ber just ingen om eutanasi.
Det är förklaringen.
Då vi talade om att alla har en världsåskådning -
så är ju den kristna synen den att precis som i livets början -
då man inte ens ännu lämnat livmodern -
säger vi ändå att människan är skapad av Gud -
och värdefull och hennes liv bör skyddas.
När vi befinner oss i livets slutskede och återigen är beroende av andra -
så är det kristna budskapet att människan alltid är värdefull.
Och skapad av Gud. Det påverkar ju starkt vår syn på saken.
Ibland får jag för mig att det är en motsättning mellan en dödskultur -
och en livskultur. Det kristna budskapet är att Gud blev människa.
Jesus var också ett ofött barn i sin mors livmoder.
Han var oerhört värdefull, Guds Son även då, och ända till slutet.
Jesus behövde också sin mors omsorg, blöjbyte, amning o.s.v.
Varför skulle inte vi i slutet kunna vara helt beroende av omvårdnad?
Många skyr det och vill inte bli omskötta av andra.
Men det är en del av livet.
Men även mitt i livet kan vi ofta vara beroende av andras omvårdnad.
Jag bör kunna lita på att om jag ligger i en säng och läkaren kommer -
så försöker han rädda och hjälpa mig -
och jag behöver inte frukta att han hör till dem som tar livet av mig.
Absolut. Förtroendet för läkaren är A och O.
Om vi inte längre kan lita på läkarna...
I teorin, och jag vill inte tala illa om kolleger, det brukar läkare inte göra -
skulle man kunna tänka sig att en felbehandling maskeras som -
assisterat självmord eller aktiv dödshjälp.
Läkare i Finland har också sagt -
att man borde ge en möjlighet till att -
"befria de handikappade ur deras onödiga lidande."
Det är grymt att säga så, och handi- kapporganisationerna gillar det inte.
I tidningen Helsingin Sanomat fanns Kalle Könkköläs, som jag känner bra, -
utsökta text om att eutanasi är en dålig sak.
Det är över 30 år sedan Kalle Könkkölä låg på sjukhus -
och önskade sig eutanasi. En vänlig sköterska lade märke till hans nöd -
och började läsa "Lille prinsen" för honom.
Könkkölä blev glad att man uppmärksammade honom.
Man tyckte om honom. Han övergav tanken på döden.
Nu har han i över 30 år spelat en viktig roll inom handikappolitiken.
Kanske hela denna diskussion skulle kunna få oss att vakna upp -
så att i stället för att planera hur vi kan föra dödskulturen vidare -
skulle vi fundera på hur vi bättre kan ta hand om varandra -
från början ända till slutet.
Precis. Det är fråga om medmänsklighet.
Hela hälsovårdssystemet bygger ju egentligen på -
berättelsen om den barmhärtige samariern.
Berättelsen orsakade ju stor ilska då Jesus berättade den -
för leviten och prästen gick förbi, och sedan kom den föraktade samariern.
Samariern betalade två dagars lön till värdshusvärden -
tvättade mannens sår och lade in honom för vård på "lasarettet", -
ordet kommer från denna berättelse, och lovade betala resten senare.
Här kommer det fram att de närmaste också betalar för -
vården i ett välmående samhälle. Det är inget problem.
Jag understryker igen att det att man får terminalvården att fungera bra -
inte ökar kostnaderna, men förefaller minska dem.
Man kan inte tänka så att det kommer ett nytt system som kostar.
Det är inte alls så. Och jag understryker att i och med eutanasin -
skulle man döda några och terminalvården skulle försummas -
och alla andra, den stora majoriteten, tiotusentals, skulle -
i livets slutskede bli utan terminalvård.
En mycket, mycket dålig lösning.
Pekka Reinikainen, du som själv är en kristen läkare, -
vad skulle du säga till våra många kristna tittare -
som lyssnar till Gud Ord och som ändå känner ångest -
inför döden. Kan du ge ett tröstens ord?
Vi dör ju inte.
Jesus sa: "Den som lever och tror på mig ska aldrig någonsin dö."
Som läkare har jag sett många döende.
Jag har befunnit mig bredvid patienter som dött.
En förlamad trossyster tog sina sista andetag -
och in i det dunkla rummet kom plötsligt ett ljus -
runt denna patient som till hälften satte sig upp.
Hennes ögon öppnades och liksom fylldes av ljus. Rynkorna slätades ut.
Det varade en sekund.
Sedan somnade hon leende in. Jag visste att hon inte dog.
Någon kom för att hämta henne.
Vi kan lita på Guds Ord: "Den som lever och tror på mig -
ska aldrig någonsin dö." Jag har sett det.
Många egna har berättat samma sak för mig -
om någon har dött hemma. För ett par veckor sedan hörde jag -
om någon som dog i cancer hemma. Där var barnen, föräldrarna...
Jag fick höra att personen ifråga såg en ängel och dog.
Vi kan vara trygga. Döden är ju den sista fienden -
som Herren har besegrat och saken är i trygga händer.
Ett av de kanske bästa sätten -
att förbereda sig är att vårda sitt trosliv -
och veta att jag är i trygga händer. Jesus har genom sin uppståndelse -
besegrat döden och de exempel som du berättat om...
Jag kan lyssna till sådana på förhand och se till att min tro vilar i Kristus.
- Det förutsätter att du känner Jesus och Jesus känner dig.
Det sker då man läser Ordet och är i ständig bönekontakt till Jesus.
Många glömmer detta. Så det inte bara går så att när Jesus kommer -
så säger Han att Han inte känner dig.
Det är det värsta. Livets mening är ju att känna Jesus.
Tack att du kom och berättade vad det egentligen är fråga om.
Välsignelse i ditt arbete. - Tack Leif.
Tack till er kära tittare. Här fick vi nu ett bra informationspaket -
om vad det verkligen gäller, så att vi inte är beroende av olika myter -
utan vet vad det verkligen är fråga om.
Vi som tror på Jesus behöver inte vara rädda.
Om du ännu inte tror är Han redo att komma in i ditt liv -
och vi skäms inte över att säga att Jesus tröstade människor -
genom att säga: "Jag är vägen, sanningen och livet.
Ingen kommer till Fadern utom genom mig."
Den som tror på Honom lever, om han än dör.
Så sa vår Herre. Välsignelse över din vecka och vi ses igen!
Stöd översättningen av programmet: -
I Sverige: Swisha 123 677 9300
I Finland: ring 0600 10070 (10,01 EUR + lna)
Översättning: Himlen TV7