PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Üks tähtsamaid asju ja õnnistusi, mis meil on, on sõnavabadus.
Tänapäeval on see tõsiselt ohus.
Sellest vestlengi professor Tapio Puolimatkaga.
Tere tulemast! - Aitäh.
Meil on neil päevil probleem, et aetakse segamini kaks asja.
Ühelt poolt fakt,
et kõik inimesed on inimestena võrdväärsed.
See on ka kristluse põhitõde, mille järgi kõik on Jumala loodud
ja sama hinnalised.
Aga kõik elukombed, eluvormid ja -stiilid,
kõik meie otsused ja valikud pole võrdväärsed.
Mis juhtub, kui need kaks segi aetakse?
Toon alustuseks ühe naljaka näite, et kõik mõistaksid,
kui problemaatiline see on. Võtame näiteks suitsetaja.
Oletame, et olen suitsetaja
ja ma määratlen, et minu identiteet on olla suitsetaja.
Näen, et avalikkuses tuleb esitleda
suitsetaja ja mittesuitsetaja eluviise samaväärsetena.
Kui avalikkuses esitletakse infot, et suitsetamine on tervisele kahjulik,
solvab see minu identiteeti,
nagu teeksin suitsedades midagi valet ja see on osa mu identiteedist.
See näitab, et antud teema hõlmab kaht asja.
Kui suitsetamine on elustiili otsus
ja me püüame piirata, mida selle kohta võib rääkida,
kas tohib öelda, et see on tervisele kahjulik?
Kas tohib koolis noortele rääkida,
et suitsetamisest võib saada kroonilise obstruktiivse kopsuhaiguse.
Kui me seda rääkida ei tohi,
tekib probleem, et noored suitsetavad ja neil areneb see haigus.
Kui püüan piirata sõnavabadust,
väites, et see solvab suitsetaja identiteeti,
peab noor maksma kõrget hinda
info, tõe ja vestluse piiramise tõttu. See on peamine vahe.
Oled ise viimasel ajal uurinud ja kirjutanud raamatu
seksuaalrevolutsioonist, mille keskel elame.
Seal on sama probleem.
Öeldakse, et kõik inimesed inimestena,
milline nende seksuaalne orientatsioon ka poleks,
on võrdväärsed.
Kristlastele on see tõde. Iga inimene, sõltumata sellest, kuidas ta on elanud,
on Jumala looduna sama hinnaline.
Aga kui siis öeldakse,
et kõik seksuaalsed orientatsioonid
ja kõik seksuaalsed elustiilid
on võrdväärsed, on see hoopis midagi muud.
Lisaks öeldakse,
et avalikus kommunikatsioonis ja kooliõpetuses
tuleb esitleda neid võrdväärseina.
Ehk avalikus kommunikatsioonis ja kooliõpetuses
ei tohiks avaldada fakte selle kohta,
et kui noormees valib homoseksuaalse elustiili,
mitmekordistub tõenäosus AIDSI haigestuda,
võrreldes heteroseksuaalse elustiiliga.
Seda ei tohtivat öelda, kuna see osutaks,
et tervise seisukohast pole need elustiilid võrdsed.
Kui mõelda, et inimesed tahavad lapsi saada.
ja siis ei tohiks öelda, et need elustiilid pole võrdväärsed?
Kui poiss valib homoseksuaalsuse ja tahab lapsi,
peab ta lapse saamiseks leidma kaks naist,
kellest üks annaks munaraku
ja teine oleks surrogaatema
ning laps tuleks ema rinnalt ära võtta ja ta kaotaks oma ema.
Nii võid saada lapse, kes on ehk su bioloogiline laps,
kuid hinnaks on see, et laps kaotab ema armastuse.
Selle hinna peab maksma ka täiskasvanu, kes seda last armastab.
Kui ei tohi rääkida, et see pole võrdväärne,
kui abiellud naisega ning laps sünnib isa ja ema koju,
ning talle jäävad nii isa kui ema armastus ...
Rääkisime ühes varasemas saates,
et ajaloos on näiteid katsetest muuta perevormi tüüpe,
kuid need olid hukule määratud
ja kandsid kurba, vapustavat vilja.
Ja sellest ei räägita avalikkuses.
Asju silutakse.
Ajaloouuringutes on mood vaid öelda, et on olnud erinevaid perevorme,
selle asemel, et rääkida nende tagajärgedest.
Asi läheb veel kaugemale.
Kui keegi julgeb öelda,
et tal on teistsugune nägemus
või ta tahaks esitleda teist vaatenurka,
tembeldatakse ta tänapäeval tihti
üksnes oma arvamuse avaldamise pärast vihakõnelejaks.
Jah. Mõte on selles, et ...
Üks dokument, kus sellist mõtlemist esitletakse,
on Yogyakarta printsiibid.
mille koostasid mitmed juristid, sh ka Martin Scheinin Soomest.
Seal esitletakse mõtet,
et kõiki seksuaalseid sättumusi ja soolisi identiteete
tuleks kajastada meedias ja koolihariduses võrdväärseina.
Sellest johtub väide, et tegemist on inimõigusega.
Kuidas saab sellest äkitselt inimõigus?
Rääkisime varem suitsetajast.
Kui määratlen, et minu seksuaalne orientatsioon
või sooline identiteet on minu inimidentiteedi tuum
ja keegi ütleb selle kohta midagi negatiivset,
on see solvang minu vastu ja rikub minu inimõigusi
või solvab mu tundeid.
Juristid tulid lagedale selle hookuspookusega,
et see määratletakse inimõiguseks ja keegi ei märka,
et inimõigusi määratletakse äkki varasemast täiesti erinevalt.
Inimõiguseks on määratletud see, et ei tohi kritiseerida minu elustiili.
Aga minu elustiili kritiseerijaid tohib kritiseerida,
kuna soolise identiteedi puutumatus
on määratletud inimõiguseks.
Kui sina seda kristlasena kritiseerid,
siis kristlase identiteedile pole samasugust kaitset määratletud,
ja sind tohib kritiseerida kuidas tahes ning see pole vihakõne. Vastupidi.
Hoopis sina oled vihakõneleja,
sest ründad minu seksuaalset orientatsiooni.
Mina aga olen sinu kui vihakõneleja vastu.
See võib kõlada vihaselt, kuid on põhjendatud,
sest see on inimõiguste nimel.
Keskendume sellele veelgi põhjalikumalt.
Miks tuleb see identiteedi osaks määratleda?
Selleks, et see kunstlikult inimõiguseks muuta.
Mida vastad, kui väidetakse, et see on identiteedi osa?
Mis moodustab meie identiteedi?
Mõte on selles, et kellelgi pole õigust
saada oma elustiilile
avalikku tunnustust vaid selle alusel, et see on nende elustiil.
Mõnda elustiili peetakse teistest paremaks.
Selle kohta on selgeid näiteid.
Ema Teresat peetakse paremaks kui sarimõrvar Jeffrey Dahmerit.
See tekitab argielus omapärase olukorra,
mida olen isegi vahel kogenud.
Oled olukorras, et kui keegi kritiseerib sinu kristlikke veendumusi,
võib ta seda teha väga vihaselt.
Ta peabki seda vihaselt tegema, kuna see on õiglane viha
sinu kui diskrimineerija vastu.
Sest mind kui kristlast on esmalt diskrimineerijaks tembeldatud.
Seejärel võib ja peabki teda diskrimineerima.
Ta tuleb marginaliseerida,
kuna tema kahjulik mõju tuleb minimeerida.
Paljud on seda märganud ja väljendavad seda nii,
et võid olla väga vihane ja esineda vihakõnega,
kui teed seda inimese vastu, kes on vihakõnelejaks tembeldatud.
Täpselt. Sest sel juhul võitled sa õigluse eest
ja see on õigustatud viha.
Asi on selles, et ei piirduta üksnes sellega,
et kedagi nimetatakse vihakõnelejaks,
vaid nõutakse, et riik peab valvama ja karistama
selle valdkonna vihakõnelejaid,
kes solvavad soolisi identiteete.
Tekib olukord, kus neil, kes esindavad ...
Unustatakse, et selle inimesekäsitlusviisi taga
on feministlik või homoideoloogia.
See seatakse antud süsteemis kaitse alla,
kuna selle kritiseerimine tähendaks sooliste identiteetide kritiseerimist,
mida ei tohi teha, kuna see olevat inimõiguste rikkumine.
See on täiesti võimatu olukord konstruktiivse arutelu mõttes.
Kui oletada,
et teinegi pool kaitseks oma arvamusi identiteedi määratlusega,
tähendaks see, et arutelu muutub võimatuks.
Kui minu arvamus sinu omast erineb,
tõded sa, et solvan sinu identiteeti ja ma ei tohi öelda enam midagi,
ja arutelu ei jõua kuhugi, kuna me ei saa asjast rääkidagi.
Piibli alusel on kristlik ideaal see,
et räägiksime tõde armastuses, nagu Piibel kaunilt ja lihtsalt ütleb.
Mul peaks alati olema see armastav, inimest respekteeriv hoiak
iga inimese suhtes, sõltumata tema arvamusest,
aga peaksime siiski koos tõde otsima
ja püüdma tõrjuda valet.
Kui alati, kui püüan sel teemal tõrjuda mõnd valet või ekslikku arusaama,
tembeldatakse mind vihakõnelejaks ja sunnitakse vaikima,
ei liigu arutelu kuhugi.
Sel juhul ei tohiks me elukombeid üldse kritiseerida
ega teha mingeid mõistlikke ühiskondlikke otsuseid.
Ja koolihariduse aspektist vaadates
ei saa me anda noortele eluks vajalikku ja suunavat infot,
kui me ei tohi elustiile võrrelda,
kuna mõned on äkitselt selle hookuspookusega kaitstud.
Nad ei saa infot.
Üks äärmuslik näide oli Prantsuse televisioonis,
kus ühes lühivideos esinesid Down'i sündroomiga lapsed,
kes rõõmsate ja vabadena saatsid terviseid emadele,
et neid ja nende sünnitamist pole vaja karta.
Kui lootel avastatakse Down'i sündroom,
pole selline laps mingi katastroof ega koletis ja teda pole vaja karta.
Nad esinesid videos väga rõõmsalt.
See video keelati Prantsuse televisioonis ära
põhjendusel, et see solvab abordi teinud emasid.
Siin on kaks võimatut asja.
Esiteks on üks inimgrupp, nimelt Down'i sündroomiga lapsed,
sattunud nii soovimatute inimeste staatusesse,
et nad ei tohi enam olemaski olla ega esineda,
kuna nende olemasolu teleriekraanil, väikeste laste olemasolu,
solvab mõne inimese tundeid. Teine asi on selles,
et kelle tundeid tohib solvata ja kelle omi mitte.
Sest see on ju äärmiselt solvav
Down'i sündroomiga laste ja nende vanemate suhtes.
Nende olemasolu keelatakse ära.
Täpselt. Asja mõte on selles,
et Down'i sündroomiga laste tapmist emaüsas peetakse aktsepteeritavaks.
Lapse mõrvamine on lubatud,
kuid et mõrvatute gruppi kuuluvad lapsed naeratavad
ja ütlevad, et on õnnelikud, kui neil elada lastakse, pole see sobiv.
Minu meelest räägib see sellest,
et asja taustal on inimese suur süütunne.
See on selge.
Esiteks on oma laps igale emale väga kallis.
Down'i sündroomiga lapsed on veel eriti hellakstegevad
ja täis armastust. Minulgi on Down'i sündroomiga laps.
Iga päev täidab ta mu päeva ja tunded armastuse ja rõõmuga,
inspiratsiooni ja muu sellisega.
Nad on kõigist lastest rikastavaimad ja õnnelikukstegevaimad.
Sellest ülemat ei eksisteeri.
Sellest reaalsusest tekkiv süütunne ...
Osaliselt on need emad eksitatud,
sest haiglates antav info puudutab üksnes laste võimalikke haigusi.
Tean, sest olen selle info kunagi ka ise haiglas saanud.
Info on väga negatiivne.
Kogu meie süsteem püüab tekitada emas kogemust,
et tal on kohus abort teha ja see laps tappa,
sest see maksab tervishoiukuludena liiga palju ja tal tuleb karm elu.
See ei pea paika. Füüsilist vaeva muidugi on,
kuid saad koju pulbitsema pideva õnne allika.
Süütunne eksisteerib nii Down'i laste
kui soolise identiteedi vallas.
Nagu tõdesime, on seksuaalsus ala, kus otsime armastust.
See armastus realiseerub
mehe ja naise vahelises eluaegses abielus.
See on ainus, kus inimene võib saada üheks lihaks, milleks ta on loodud,
ja mis peegeldab Jumala kuju inimeses.
Iga inimene teab sellest eemaldudes südametunnistuses, et see pole õige.
Seksuaalsuse suure mõjujõu tõttu
võib tekkida hetkelisi illusioone üheks lihaks saamisest,
kuid see variseb kokku ja inimesi vaevab süütunne.
Selle kaotamiseks nõutakse äärmiselt totalitaristlikku korraldust,
kus ei tohi öelda midagi negatiivset teatud seksuaalsete elustiilide kohta.
Kõik, mida räägid, kinnitab mõtet,
et on äärmiselt tähtis
omada vabadust oma arvamust väljendada;
et meil on vabadus otsida teavet,
ja et inimestel on õigus saada infot erinevatest allikatest.
Kui mõelda lapsele või noorele, on tal õigus teada, ja julgen öelda,
et enamik neist pole kunagi kuulnudki sellistest vaatenurkadest,
kui suurt rõõmu võib Down'i laps peres tuua.
See on lämmatatud ja keelatud.
On ülitähtis, et see teave oleks vabalt saadaval,
et inimene saaks teha elus valiku kogu tõe valguses.
Jah, sest terve sünnieelse diagnostika süsteem
on rakendatud Soomeski osaliselt
üksnes rassihügieeni õpetuse ja majanduskalkulatsioonide põhjal,
kui palju maksab sünnieelse diagnostika arendamine
ja Down'i laste eest hoolitsemine.
Mis puudutab sooteemat,
siis tekitatakse meil üha rohkem õhkkonda,
kus inimesi püütakse selles asjas vaikima hirmutada.
Meil on kohus tulevase põlvkonna ees rääkida neile tõtt seksuaalsuse kohta.
Sest see on üks kindlamaid viise noorel oma elu rikkumiseks,
kui ta hakkab juhuslikke seksisuhteid harrastama.
Tegelikult toetab teabesaamisvabaduse piiramine
ja arutelu piiramine vihakõne ja muude siltidega
totalitarismi tekkimist.
Selle vastu saab parimini sellega,
kui tulevad terve ja tugeva identiteediga inimesed,
kes julgevad hinnata ja arutada
ning vajadusel vastu seista, kui nad teavad midagi vale olevat.
Aga nüüd, kui kõik on siltidega vaikima tembeldatud,
on see hea pinnas totalitarismi kasvule.
See on teadlik.
Üks Prantsuse revolutsiooni juhte oli markii de Sade.
Ta kirjutas raamatu "Filosoofia buduaaris".
See on pornograafiline teos, mille keskmeks on poliitiline traktaat,
mille üks mõte on,
et kui tahetakse ühiskonna üle head haaret saada,
tuleb muuta rahvas sõltuvaks pornograafiast.
Kui inimesed on pornograafiasõltlased ja elavad naudinguis,
ei sega nad võimukandjaid.
Lisaks on neil halb südametunnistus,
mis muudab nad altiks väljast lähtuvatele mõjudele.
Markii de Sade ütleb otse,
et puhta südametunnistusega inimest on raske kontrollida.
Ta julgeb iseseisvalt vastu seista.
Üks asi on seega väär teave seksuaalsuse kohta,
mida üha rohkem antakse juba ka koolis seksuaalkasvatuse tunnis.
See viib sõltuvust tekitavate elustiilide juurde,
juhusuhete naudingutesse
ja muudab noored vastuvõtlikuks totalitarismi viivale propagandale.
Aeg on neist huvitavaist asjust rääkides taas otsa saamas.
Kuidas näed ajaloo valguses teadlasena seda,
et Kristuse saabumine maailma tõi ja edendas vabadust,
sõna- ja arvamusvabadust?
Paulus näiteks kirjutab 2. Korintlaste 13. peatüki 8. salmis:
"Sest me ei suuda midagi tõe vastu, vaid üksnes tõe poolt."
Kui vaadata seda Kristuse töö aspektist,
kuidas on kristlus seda vabadust edendanud?
Augustinus on toonud ühe näite. Kui mõelda ...
See ei olnudki Augustinus, vaid üks teine kirikuisa.
Võtame Rooma areeni,
kus käib mingi etendus.
Oletame, et inimesed võitlevad kiskjatega.
Publik areenil naudib seda sadistlikku orgiat.
Nad sisustavad oma elu selle tohutu sadistliku tundega.
Kui nad seda pealt vaatavad. - Jah. Ja kirikuisa mõtiskles,
mis jõud sunniks sadistlikus lummuses publiku
esindama kristlaste maailmavaadet, keda kiskjad seal söövad.
Olla valmis siirduma sadistlikust lummast nende sekka,
keda kiskjad rebivad, on hiiglaslik hüpe.
See on peaaegu võimatu.
Kuid ta ütles, et siin tuleb mängu Kristuse risti jõud.
Kristuse armastuse maitsmine ületab sadistliku lummuse jõu.
See vabastab ja siis oled valmis laskma kiskjatel end tükkideks rebida.
Kui sa selleks valmis pole,
ei suuda sa võidelda Rooma riigi taolise totalitarismiga.
Ütlen ka tänapäeva kristlasele:
Kui sa pole valmis laskma end tükkideks rebida,
ei suuda sa peatada arengut totalitarismi suunas.
Kui tahad valida üksnes auväärse tee ja säilitada oma hea maine,
ei suuda sa midagi ära teha.
Kui tahad kõigile meeldida ja lähed vaid vooluga kaasa,
siis oled süüdi nende laste kannatustes.
Kristuse risti toodava armastuse lummus.
Kristus ise ütles, et üksnes Teda järgides
ja olles valmis iga päev oma risti kandma,
võime olla Tema jüngrid.
Ta ütles isegi: "Häda teile, kui kõik teist üksnes head räägivad!"
Sest siis on kindel, et te ei räägi tõtt.
Aitäh, Tapio Puolimatka, et neid asju meenutasid.
Soovitan soojalt Tapio soomekeelset raamatut
"Seksuaalrevolutsioon - pere ja kultuuri kokkuvarisemine."
Selle raamatu abil võib mõista, mis meie ajastul toimub
ja kuidas saada julgust astuda vastu
totalitaarsele hoiakule ja kultuurile,
kus ei saa vabalt väljendada ja kaitsta
isa, ema ja lapse perekonda.
Õnnistust sinu ellu! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Olen Leif Nummela ja teen Piiblikohviku saadet.
Kui tahad toetada seda saadet ja kristlikku teletööd,
saad teha seda ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
TV7 Eesti tööd saab toetada helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot. Lisainfo: www.tv7.ee
Aitäh, et aitad neid saateid võimalikuks teha!
Tõlge: Monika Jaaguri