PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Minu tänane külaline on saates varemgi olnud.
Tean, et paljud teist on andnud positiivset tagasisidet
Tapio Puolimatka osalemisele.
Tere tulemast! Räägime täna väga tähtsal teemal.
Mida õpetab meile perekonna ajalugu?
Mida näeme, kui vaatame,
mis on perekonnaga pikas perspektiivis toimunud
ning kuidas on see mõjutanud ühiskonda ja inimesi?
Oled uurinud seda teemat ja kirjutanud ka uue raamatu
Seksuaalrevolutsioon - perekonna ja kultuuri kokkuvarisemine
See on äärmiselt aktuaalne teema.
Psalm 11, salm 3 ütleb jõuliselt:
"Kui alussambad maha kistakse, mida siis õige saab teha?"
Üks kogu inimkonna ja ühiskonna aluseid
on olnud tuumperekond.
Kui tähtis on perekonna heaolu teema?
Perekonna ajaloo kohta on kaks erinevat käsitlust.
Uuendusi ajendab idee
otsida ja luua inimkonna ajaloost erinevaid peremudeleid.
Öeldakse, et sellel või tollel hõimul on samasugused kombed olnud.
Ja keiser Nerogi olevat kunagi homoabielus olnud.
Tuuakse selliseid näiteid.
Teine vaatenurk lähtub sellest, et on tõesti juhtunud igasuguseid asju.
Kuid asi on selles, millised tagajärjed on sellel olnud,
kui mingil moel oleme toiminud.
Antud perspektiivis tuleb esile perekonna tähendus.
Paljud uurijad on osutanud sellele,
et kõrgkultuur ei saa üldiselt jätkuda,
ilma seksuaalsust abieluga piiramata,
nii et see oleks kultuurilisel tasandil valitsev ideaal.
Vahel on kuulda väidet,
et perekond on läbi ajaloo niivõrd mitmepalgeline olnud
ja polevat isegi ühtset määratlust, mis see perekond on.
Olevat erinevaid perekondi.
Osa neist vägagi erinevad.
Ajaloos polevat näha midagi, mida võiks perekonnaks nimetada.
Mida vastad?
Põhiküsimus on siiski see, et laps sünnib isast ja emast
ja see on perekond.
Võivad tekkida tüsistused. Isa või ema võivad surra.
Isa või ema võib hakata seksuaalselt hoolimatult käituma
ja laps võib ühe neist kaotada. Kuid need on tüsistused.
Põhimudeli järgi ootab laps, et isa ja ema armastavad teda
kuni nad elus on ja et nad armastavad ka teineteist.
Seegi on lapse jaoks tähtis.
See ongi peremudel, mis toetab lapse arengut,
kuna laps vajab armastuse õhkkonda,
et ta võiks areneda loovalt ja anda ühiskonnas oma panuse.
Kirjutad oma raamatus lk 174:
"Laste peamised identiteedi ja suhteõigused saab tagada vaid siis,
kui abielu määratletakse naise ja mehe vaheliseks
ning seksuaalsuse normaalseks ilminguks peetakse
naise ja mehe vahelist abielu."
"Vaid naise ja mehe vahelise abielu raames sünnivad lapsed
oma bioloogilise isa ja ema koju,
nii et nad saavad luua oma identiteedi oma bioloogilise algupära põhjal."
Tegemist on ülitähtsa asjaga, kui sellele lapse seisukohast mõelda.
Aga kas on läinud nii,
et mõtleme täna täiskasvanute tingimustes ja perspektiivist,
mitte laste?
Täpselt. Ja kui mõelda kõrgkultuuri jätkumisele,
ei saa see toimuda,
kui ei tagata laste arengueeldusi.
Kui teame, et armastuse puudumine või hülgamiskogemus,
mis tekib abielulahutusest,
ja isegi siis, kui üks kaasadest truudust murrab,
sest laps tajub seda, kuna see toob peresse pingeid
ja tihti ka vägivalda, vähemalt verbaalset,
siis see kõik kahjustab
lapse põhilise turvatunde arenemist.
Ta vajab seda, et hakata uurima maailma, avanema ja end arendama.
Lisaks vajame mõlema vanema panust,
et lapse arengupotentsiaal optimaalselt kasutusele võetaks.
Vastasel juhul ei too ta kultuurile kasu ja kultuur ei arene edasi.
Identiteedi ja suhteõiguste tähendus on selles,
et kui inimene otsib elu mõtet ja kutsumust,
peab ta leidma oma identiteedi. Me pole loomad.
Identiteet, unikaalne individuaalsus, on osa sarnasusest Jumalaga,
kes armastab igaüht indiviidina.
Ka laps tahab, et teda armastataks indiviidina.
Bioloogilistel vanematel on selleks parimad eeldused,
kuna nad suudavad ära tunda, mis lapsele parim on,
kuid mitte iseenesest.
Ka bioloogilised vanemad võivad ebaõnnestuda.
Seetõttu on perekond tähtis.
Seepärast peeti abielurikkujat isegi Antiik-Kreekas,
mis oli kõrgkultuur veel 4. ja 5. sajandilgi,
kui pereüksus seal veel tugev oli,
siis Antiik-Kreeka näidendites
peeti abielurikkujat kurjategijaks.
Kuna ta hävitas peamist usaldust, mida ühiskond vajab.
See ei tee haiget ainult abikaasale, vaid muudab tihti ka lapsed kaitsetuks,
kuna nad jäävad ilma kodu turvatundest.
Abielurikkuja kuritegu peegeldub kogu ühiskonnas.
Kreeka moraal püüab seda arengut ära hoida.
Kuid näeme perekonna ajaloost,
kuidas heaolupere, lummatuna kõrgkultuuri luksusest,
hakkab naudinguid otsima ja tuumpere hakkab lagunema.
Tuumpere lagunemist abielurikkumise, truudusetuse
ja ohjeldamatu seksuaalsuse tõttu nimetatakse pere atomiseerumiseks.
Kas ajaloos on näiteid selle kohta,
kus on teadlikult lõhutud side isa, ema ja lapse vahel?
Kas on püütud luua midagi erandlikku
ja mingit uut tüüpi perekonda?
Eksisteerib teatud jõuline traditsioon,
mis kulmineerub Engelsi raamatus
"Pere, eraomandi ja riigi algupära."
Seal on ideaaliks tõstetud kommunistlik ühiskond,
kus kõik elavad seksuaalsuhetes kõigiga. - Kas see on see müüt?
- Jah. Seksuaalvabadus ja õnneseisund.
Kuid siis tuli eraomand. Ja mõni mees hakkas mingit naist endale nõudma.
See olevat abielu alus.
Soome rahvaesindaja Kärnä väitel on just see teaduslik abielukäsitlus.
See vana kommunistlik arusaam? - Jah. Ta on Keskustapuolue esindaja,
kuid usub kommunistlikku abielukäsitlusse.
Ta esitles seda õiguskomisjonis teadusliku abielukäsitlusena.
See olevat üksnes majanduslik institutsioon.
Engels ütles,
et uues kommunistlikus ühiskonnas muutub pere taas tähtsusetuks
ja oleks taas seksuaalne vabadus, kuna laste eest hoolitseb riik.
Ja kõik lapsed pandi kommuunidesse ühise hoole alla?
See oli jah kommunistliku ühiskonna ideaal.
Kui vaatame, kuidas see bolševike revolutsioonis realiseerus,
siis tollal oli üks rahvaesindaja Aleksandra Kollontai,
kes seda perekäsitlust jõuliselt propageeris.
Tema viis läbi abieluseaduse muudatuse,
mille järgi abielulahutus oli vaid teatamise küsimus.
Polnud vaja mingit mõtlemisaega. Tuli vaid lahutusest teatada.
Selle tulemusel tekkis olukord,
kus mõni noor, vallaline põllumees,
kes vajas suvel tööjõudu, otsis külast tugeva noore naise
ja abiellus temaga kevadel. Suvel tegi naine tööd
ja sügisel, kui teda enam vaja polnud, lahutas mees abielu.
See on näide ühest tollasest ajalehest, mis seda probleemi kirjeldas.
Selle tagajärjeks oli pereajaloo uurijate väitel ilming,
et äkitselt oli NSVL-is 1920. aastail 4-7 miljonit tänavalast,
kes elasid näljaste ja suguhaigetena tänavail kuritegelikku elu.
Kui sina oleksid see neiu, kellega kevadel abiellutakse,
sa jääksid rasedaks ja sinust lahutataks sügisel,
mida sa selle lapse elatamiseks teeksid?
Isegi kui sa teda armastad, aga oled vaene,
on ainus võimalus teda elatada prostitutsioon.
Bolševikud üritasid aga prostitutsiooni välja juurida.
Nad võisid selle ema prostitutsiooni tõttu vangi panna
ja laps jäi tänavale.
Sõna otseses mõttes miljonid lapsed maksid selle eest tohutu hinna.
Vaeste lapsed. Rikaste lapsed ei pidanud seda hinda maksma.
Võime arvata, et selles ühiskonnas rikkaid polnud.
Kuid bolševike ühiskonnas oli pururikkaid.
Neile kuulus kogu võim, rikkus ja privileegid.
Kõnekas asi siin on see, et Engels,
üks kommunistliku ideoloogia arhitekte,
tuli lagedale oma loomislooga
ja mõtles välja oma langemisloo, mida äsja kirjeldasid.
Eraomand oli tema meelest langemine
algupärasest, paradiisilikust kommunistlikust olukorrast.
Ja selles etapis sündis abielu.
Ta määratles abielu ümber
väljamõeldud, kujutletud, müütilise loomisloo alusel.
See on vastuolus Piibli loomislooga,
mis vastab tegelikkusele
ning mis toetab mehe ja naise vahelist abielu ja peret.
Selles loomisloos on oluline märgata, et pilt inimesest on väga utopistlik.
Kas kommunistlikus loomisloos? - Jah. Selle järgi on inimene hea.
Hea, kuni tuleb eraomand.
Kui eraomand kaotatakse, on inimene taas hea ja tekib ühiskond,
kus kõik armastavad, keda soovivad, seni kuni soovivad.
Partnerid vahetuvad, aga lapsed on kuskil õnnelikud.
Kus, sellest ei räägita. Vastav ilming oli ka Prantsuse revolutsioonis.
Räägi sellest.
- Üks selle peaideolooge oli Jean-Jacques Rousseau.
Neil oli sama idee. Rousseau' väitel sünnib inimene veatuna,
kuni ühiskondlikud struktuurid ta rikuvad. Üks neist on abielu.
Abielu on niivõrd ahistav, et hävitab armastuse.
Ühe Soome kasvatusteaduse õpiku järgi tühistas Rousseau
kristliku pattulangemisõpetuse.
Kuidas ta seda tegi?
Milline on Rousseau' armastuse kuningriik?
Vaatame seda Rousseau' laste seisukohast.
Rousseau ei abiellunud kunagi, aga tal oli armuke,
kes vist oli tema koduabiline, kellega ta sai viis last.
Kohe pärast nende sündimist viis ta lapsed leidlaste asutusse.
Tänaste teadmiste valguses teame,
et ellu jäi vaid üks kümnest leidlaste koju viidud lastest.
Harvardi Ülikooli perekonnaajaloolane ja sotsioloog Carle Zimmermann ütles,
et Rousseau põhimõtteliselt tappis oma lapsed.
Kuid see ei häirinud Prantsuse revolutsiooni ajal teisi
ja Rousseau'gi ei pidanud seda probleemiks.
Tema armastuse kuningriik õitseb täiskasvanute meelest,
aga selle hinnaks on lapse viimine lastekottu,
kus ta sureb ehk üksi nälga, armastuse puudusse ja hülgamisse.
Ta sureb lohutuseta valusat surma.
See on asja varjupool.
Täna öeldakse taas, et peremudelitel pole mingit vahet.
Rousseau elas vabaabielus, sai lapsi ja viis nad minema.
Ta ei hoolitsenud nende eest ise, aga andis nad leidlastekodu hoolde.
Neist jäi ellu vaid kümnendik, aga me sureme kunagi kõik.
Nii et peremudelitel pole suurt vahet.
Meil on olukord, et nii Prantsuse kui kommunistlik revolutsioon
on juba püüdnud tuumperet lõhkuda
või väita seda tähtsusetuks ja luua selle asemele avaramat,
armastavamat, avatumat ja laiemat mõistet.
Kuid meie teeme nüüd täpselt sama.
Kasutame isegi samu fraase.
Samasuguse progressiusu ja armastusretoorikaga.
Ja samasuguse ükskõiksusega lapse õiguste suhtes.
Ja väidetakse, et jutt laste õigustest on vaid millegi muu ettekääne.
Kuigi peamine, miks pere struktuur abielus konkretiseerub
ja vahe ongi selles, kuidas need lapsi kaitsevad.
Mitte ainult tema identiteeti ja suhteõigusi,
vaid ka tema materiaalseid elutingimusi.
Mõte on selles, et elame luksusühiskonnas.
Kuid see johtub sellest, et perekond on tugev olnud.
ja on loonud selle ühiskonna.
Robert George Princtoni Ülikoolist ütleb,
et riigi majanduse kindlustamiseks on parim viis perekonna tugevdamine.
Perekond on kõige ökonoomsem ja turvalisem viis
hoolitseda tulevase põlvkonna eest. Kõik muud variandid on ülikallid.
Pere vastuoludes traumeeritud laps läheb ühiskonnale väga kalliks.
Ühiskond hakkab lõpuks vaesuma, kui perekond lõhutakse.
Ma ei saa aru sellest majandusteemalisest jutust
ja täielikust mõistmatusest,
et majanduses on pikas perspektiivis otsustavaks perekond.
Ühine oli seegi,
et alati maksavad kõrgeimat hinda lapsed.
Järgmisena tulevad naised
ja seejärel ka mehed.
kuid kõrgeima hinna maksavad lapsed.
See tähendab tänapäevalgi,
et uusimate uurimuste valguses on meil rohkem infot,
kui tähtis tuumpere panus lapse jaoks on.
Meil on massiivseid, ulatuslikke,
statistiliselt esinduslikke uurimusi,
mis näitavad, et laps tunneb end parimini
oma bioloogilise isa ja ema abieluperekonnas.
See ei sobi kokku valitseva müüdi ja ideoloogiaga,
mille järgi kõik peremudelid on võrdsed,
kuna seda müüti on vaja selleks,
et inimestel oleks õigus seksuaalvabadusele.
Meie aja inimesed tahavad sellest kinni hoida,
kuna seksuaalsusest otsitakse elu mõtet.
See meenutab Blaise Pascali suurepärast väidet,
et me kuuleme vaid neid tõendeid, mida me tahame kuulda.
Kui me ei taha seda massiivset tõendusmaterjali kuulda,
see lämmatatakse, lükatakse eemale ja vaikitakse maha.
Sest see tunnistaks meie vastu.
Tänapäeva akadeemilises maailmas pole ebatavaline,
et teadlast karistatakse,
kui ta juhib tähelepanu soovimatutele faktidele.
Näiteks Mark Regnerus, kes Soomeski käis.
Ta on üks näide kannatustest vaid sellepärast,
et ta lihtsalt küsitles 19-39-aastaseid eri peremudelites kasvanud lapsi
ja leidis, et nad on väga erinevad
lapse põhiheaolu suhtes 20 erinevas mõõtmes.
Teatud mõttes on tänapäeval paremaid tõendeid selle kohta,
millisesse konteksti asetavad inimese, pere ja abielu
tegelikkusel põhinev Piibli loomislugu
ja pattulangemislugu.
Seda, et see on lapsele parim,
toetab massiivne tõendusmaterjal,
kuid seda ei lasta läbi ja surutakse poliitiliselt peale otsuseid,
mis sõdivad sellega, mis on lapsele, perekonnale ja ühiskonnale parim
ning isegi majandusele parim.
Täpselt. Meil on ka ajaloolised tõendid.
Harvardi Ülikooli professor Carle Zimmermann
analüüsis nii Antiik-Kreeka kui -Rooma arengut
ja tõestas, et mõlemal juhul eelnes kõrgkultuuri kokkuvarisemisele
perekonna kokkuvarisemine,
perekultuuri lagunemine, seksuaalvabadus.
Mehed võtsid algul abieluväliseid naisarmukesi, seejärel ka poisse
ja äkitselt oli see täiesti üldiselt aktsepteeritud.
Näeme seda mõnedes säilinud kohtupaberites.
Mõni pereisa esitles loomuliku faktina,
et tal oli noormehest armuke ja tekkis tüli mingi teise mehega,
mis viis tapluseni, kus ta teda kaitses jne.
Zimmermann näitab, et kui hakkab lagunema tuumpere,
peegeldub see mõne põlvkonna vältel
kõrgkultuuri kokkuvarisemisena.
Ta rõhutab sedagi, et tuumpere ei jää jõusse
ilma maailmavaateta, mis annab piirituse ja igaviku perspektiivi,
sest tuumperekonna elu nõuab inimeselt ohvreid.
Pead olema valmis ohvriks, et su võimalusi piiratakse lapse tõttu.
Kui sa selleks valmis pole, lapsed kannatavad.
Lugesin algul Psalmist 11,
et kui alussambad maha kistakse, mida siis õige saab teha?
Selle psalmi kutse tõdeb:
"Issand on õiglane, ta armastab õiglust;
õiged saavad näha ta palet."
Siin rõhutatakse jõuliselt,
et kui alussambad murtakse, mida saab õige teha?
Õige võib meeles pidada, milline on tegelikkus;
milline Jumal tegelikult on
ja millise elu juurde meid tegelikult kutsutakse.
Selles elus on ustavus, tõeline armastus, eneseohverdus.
Meid kutsutakse sellesse. Oleme kõik ekslikud inimesed,
kuid selleks Kristus tuligi.
Kogu see teema viib meid jõuliselt Kristuse risti jalamile,
kuna sealt lähtub andeksandmine ja uus kristlik kultuur,
nagu Paulus oma kirjades kirjeldab, mis muutis tervet Rooma riiki.
Kristlus algas Rooma riigis
väga tagasihoidlikult.
Seda hakkasid vähehaaval järgima peamiselt vaesema klassi esindajad
kümme, sada, tuhat jne.
Samal ajal, kui kristlus kasvas, Rooma kultuur korrumpeerus.
Kristluse kasv tuli niivõrd hilja,
et see ei suutnud takistada Rooma riigi kokkuvarisemist,
Zimmermanni analüüsi järgi.
Kuid kristluse jõud oli selles,
et kuigi see kultuur hävines, tekkis sellest uus Euroopa kultuur.
Kui Rooma vallutanud germaanid kristlusse pöördusid,
tekkis vähehaaval uus kultuur,
mis põhines kristlikul abielukäsitlusel ja tekkis võimas Lääne kultuur,
mis toetub kristlikule perekäsitlusele. Kuid nüüd näeme,
et meie kultuur on naasmas paganlusse ja lagunemas.
Tuleb meeles pidada, et kristlased on kunagi vastavas olukorras olnud
ning on siiski suutnud sealt tõusta ja uue kultuuri ehitada.
Aitäh, Tapio Puolimatka,
et valgustasid otsustavat perekonna ajalugu ja seda,
kui tähtis on jääda Jumala loodud peremudeli juurde.
Kirjutad sellest oma uues raamatus
"Seksuaalrevolutsioon - pere ja kultuuri kokkuvarisemine"
Raamatust saab lisainfot.
Aitäh ja õnnistust sinu tööle!
Aitäh, head vaatajad!
Kui tahad mõista, kuidas oleme jõudnud praegusesse olukorda,
mis toimub perekonnaga, meie laste ja noortega,
tasub lugeda professor Tapio Puolimatka raamatut
Seksuaalrevolutsioon - perekonna ja kultuuri kokkuvarisemine
Kui tahad teada, mida õige peaks tegema,
kui alussambad maha kistakse, õpid raamatust ka selle kohta.
Jumal õnnistagu sind! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Olen Leif Nummela ja teen Piiblikohviku saadet.
Kui tahad toetada seda saadet ja kristlikku teletööd,
saad teha seda ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
TV7 Eesti tööd saab toetada helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot. Lisainfo: www.tv7.ee
Aitäh, et aitad neid saateid võimalikuks teha!
Tõlge: Monika Jaaguri