PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Täna räägime Jeesuse viimasest soovist,
niiöelda Jeesuse testamendist.
Vahetult enne taevasse tõusmist rääkis Ta misjonist.
Tere tulemast, Teijo Peltola. - Aitäh.
Oled pikalt jumalariigi tööd teinud.
Oled olnud kirikuõpetaja ja pastor.
Ja nüüd oled Rahvamisjoni kodu- ja välismaise töö juht.
Tuleme selle juurde kohe tagasi.
Miks peaks iga kristlane mõtlema misjonitööle?
Miks on see igaühe asi, mitte ainult mõnede?
Selleks on mitmeid põhjuseid.
Peamisim neist Jumala armastus.
Sest nõnda on Jumal maailma armastanud, et andis oma ainsa Poja,
et ükski, kes Temasse usub, ei läheks hukka,
vaid saaks igavese elu.
Teiseks on see Jeesuse enda antud ülesanne.
See pole Tema soovitus või ettepanek,
vaid konkreetne ülesanne ja korraldus:
"Minge siis ja tehke jüngriteks kõik rahvad,
ristige nad Isa, Poja ja Püha Vaimu nimesse
ja õpetades neid pidama kõike, mida mina olen teil käskinud!
Ja vaata, mina olen iga päev teie juures ajastu lõpuni."
Selliseid misjonitööle õhutavaid Jeesuse sõnu leiab eri vormis
mitmes Uue Testamendi kirjakohas.
Sellega on seotud muidugi ka Jeesuse tõotus:
"Olen iga päev teie juures ajastu lõpuni."
Arvan, et Tema tõotus on seotud ja sisse ehitatud just sellesse,
et osaleme Jumala plaani teostamisel.
Kolmas põhjus on selles, et kui Jumala Poeg sündis maailma,
sündis Jumal inimeseks ja nõustus selle piiratuse ja inimlikkusega.
Kui Ta kõndis oma kodulinna tänavail, jäid sinna Tema jalajäljed.
Ta on endiselt nõus selle piiratuse ja inimlikkusega jumalariigi töös.
Meie oleme Tema käed, jalad, suu ja kõrvad siin maailmas.
Sellega on seotud mõte,
et kuidas nad saavad kuulda, kui kedagi ei läkitata.
Evangeelium on alati levinud ja levib lõpuni inimeselt inimesele.
Olen luteri pastor, kuid arvan, et soome kristlastel
on laiemaks ühiseks pärandiks meie Väike Katekismus.
Meie Isa palve selgituses ütleb Luther kaunilt:
"Jumala riik tuleb, kuid palugem, et see tuleks ka meie juurde."
Oleme Rahvamisjonis öelnud,
et tahame osaleda suuremas. See ei tähenda,
et rõhutaksime oma tegemiste tähtsust.
Misjonitöös on tihti otsustav roll väikestel asjadel.
Oluline on osaleda milleski, mida Jumal õnnistab.
Kui mõelda misjonitööle,
siis paljude meelest on see midagi kauget;
et seda tehakse kuskil Aafrikas või Aasias.
Kas see on endiselt nii
või mida see täna geograafiliselt tähendab?
Jah ja ei. Ise esindan põlvkonda,
kes läks naisega 1990. aastate algul misjonitööle.
See oli väga traditsiooniline rada.
Noore täiskasvanuna tundsin pärast ärkamist kutset misjonitööle.
Mõtlesin, et see on minu tee.
Kui tutvusin abikaasaga, oli meil ühine nägemus.
Nii me kunagi Lääne-Aafrikasse, Senegali läksimegi,
kus paarkümmend aastat tööd tegime.
Misjonitöö tähendab endiselt ühest riigist teise minemist.
Kuid samas elame nüüd keset sellist muutust,
mis ei tähenda soomlastele enam teoreetilist küsimust.
Misjonitöö suund on kõikjalt kõikjale.
Seda näeb mitmel moel.
Otsustavaks vaatenurgaks on see,
kas näeme muutusi ja rahutusi, mille keskel maailmas elame,
ohuna või võimalusena.
Kristlastena võime alati
iga olukorda Jumala võimalusena näha.
See, kes Kristust ei tunne,
võib näha ohtu seal, kus meie näeme võimalust.
Võimalus on konkreetselt selles, kui mõelda, kui palju on meil praegu
immigrandi taustaga kristlastest asüülitaotlejaid.
Nii mõnedki neist tulevad riikidest,
mis on olnud meie traditsioonilised misjonipõllud,
kuhu me enam misjonäre saata ei saa.
Kohtame vahel oma töötajaid, kes on neis riikides varem töötanud,
ning nüüd on mõned neist meie seas ja on leidnud Kristuse.
Arvan, et see muutus on püsiv.
Misjonitöös on asi selles,
et oleme pääsenud pimedusest valgusse
ja hingevaenlase võimu alt Jumala Poja kuningriiki.
Ja see tunnistus levib inimeselt inimesele, südamest südamesse.
Kui mõelda tänasele Euroopale,
on siin riike,
kus on palju vähem ärkamiskristlasi
kui näiteks Etioopias.
Absoluutselt. Lisaks on riike,
mis on selgelt islamiriigid,
kus võib olla vägagi tugevaid kristlikke kirikuid.
Meie statistika pole päris täpne.
Meie vanuses, kuigi oled minust noorem,
on aeg maailmapilti revideerida.
Minu nooruses arvati, et meie siin oleme kristlikud riigid,
kuid tänases Helsingis,
kui rääkida Piibli äärde kogunevast kogudusest,
siis pole seal nii palju rahvast
kui mainitud Etioopias, Keenias jne.
Rahvamisjoni abijuhina vastutan ühenduse operatiivse juhtimise eest
kodu- ja välismaal.
Nii praeguse ameti, kui üle 8-aastase kirikuõpetaja ameti
ja mitmeaastase pastorikogemuse põhjal ütleksin,
et Soomes pole üks meie kiriku põhiküsimusi
tingimata see, kui palju inimesi kirikust lahkub või sellega ühineb.
Asi on ajastu murrangus.
Tõeline küsimus on selles,
kuidas läheb kogunevatel kogudustel,
jumalateenistuskogukondadel.
See on küsimus ja mõneti ka probleem
nii kohalike koguduste kui ärkamisliikumiste seas.
Kui mõelda sellele muutusele,
siis nagu teiegi puhul -
Jumal rääkis ja te läksite Soomest teise riiki, Senegali.
Aga kuidas kristlane täna selle kutse saab ja seda mõistab?
Rääkisime, et see on kõigi ülesanne, aga kui see avaneb,
siis kuidas soovitad selles suunas liikuma hakata?
Esmalt on hea liikvele minna.
Piiblis on kirjakoht: Ma juhatan neid, kui nad liiguvad palvetades.
Tuleb liikuma hakata.
70-aastased nii tihti enam misjonitööle ei lähe,
aga nooremaealistele,
kes teevad põhivalikuid ameti, abikaasa ja pere suhtes,
ja teisi suuri otsuseid, kuhu elama asuda jne,
neile noortele täiskasvanutele ütleksin,
et kui ollakse kuulnud vanemate kristlaste käest ajast,
mil palju noori täiskasvanuid Soomest lühimisjonireisidele läks,
ja seda igatsetakse taga, siis see on endiselt võimalik.
See aeg pole kuhugi kadunud.
Nii mõneski mõttes on täna asjad paremas seisus.
Rahvamisjoniski käib see töö edasi. - Jah.
Kui 1980. a-te keskel esimest korda ise Inglismaale lühimisjonile läksin,
ei teadnud me misjonitööst suurt midagi ja õppisime töö käigus.
Kuid praegu on meil piiblikolledžis rahvusvaheline suund,
mis pakub 6-nädalast lähiõpetust,
kuhu pakitakse ka hea tervik piibliõpetust Piibli suunalt.
Seejärel võid õppida 2-3 kuud Ryttyläs Piiblit,
kultuuride kohtamist ja muud sellist
ning teha seejärel välismaal
kolmest kuust kuni kahe aastani kestva proovimisjoni
meie erinevate koostööpartnerite juures.
Panustame sellesse hetkel palju.
Üks suurimaid rõõme minu töös on,
et igal aastal õpib 40-60 noort täiskasvanut
meie rahvusvahelisel suunal. Praegugi on meil 38 tudengit.
See on endiselt täiesti võimalik.
Võtke aga ühendust Rahvamisjoni Kolledžiga.
Kontaktid leiate internetist.
Küsige ja palvetage, kas see on teie tee.
See on samm,
mille puhul on elus luba küsida, palvetada ja kaaluda,
kas see on tõesti õige tee.
Ei pea esimest sammu tehes veel teadma,
kuhu välja jõutakse ja mida tahetakse, vaid võib sellega tutvuda. - Jah.
Ja misjonitöös võib oma rolli leida erinevates valdkondades.
Misjonitööd võib teenida eri ameteis ja erinevatest aspektidest.
Võidakse küsida, et kas seal ei vajata konkreetseid ameteid?
Näiteks kirurge või kedagi muud, keda on kuskil vaja,
ja see käibki ainult nii.
Kes võib minna ja millised on eeldused?
Rahvusvahelisel suunal seda nõuet pole
ja sabatiaasta võtmine on hea motiiv.
Keegi võib leida oma kutsumise
ja mingis ülesandes kristlasena ühiskonnas teenides rahulduse leida.
Kõik ei pea misjonipõllule minema.
Võime täita oma kutsumist ka teistes ülesannetes.
Aga kui rääkida pikaajalisest misjonist,
misjonisuuna õpingutest ja misjonäriameti valimisest,
siis arvan, et tuleb kasuks paariaastane kogemus oma ametis.
Selle puhul on ka võimalusi, et värbame inimesi tööle
oma koostööpartnerite ja partnerkirikute juurde.
Üha rohkem liigume selles suunas. On kasulik nii tööandjale kui -võtjale,
kui on selge, mis tööle me inimesi saadame.
Räägime sellest veel konkreetsemalt.
Rahvamisjoni töötajaid leiab sellistelt põldudelt nagu Jaapan,
Etioopias, Väike-Aasias.
Too mingeid konkreetseid näiteid praegu käivatest töödest.
Hetkel kuulutasime välja misjonitöötajate koolituse.
Täpsemat infot leiab Rahvamisjoni kodulehelt.
Jaapanisse otsitakse inimesi kogudusetööle ja koolitusse,
eelkõige kogudusse ja evangeliseerimistöösse.
Otsime ka Etioopiasse inimesi teoloogilist haridust andma.
Seal oleks hea, kui oleks vähemalt teoloogiamagistri või -doktori kraad.
Riigiti erinevad ka viisanõuded.
Enne seda kuulame hoolega koostööpartnerite vajadusi.
Piiblitõlketöös on meie partneriks Wycliffe'i Piiblitõlkijad,
mille juhatuses osalen ka ise.
Wycliffe teeb koostööd üsna mitme Soome misjoniühendusega.
Meil on sajas riigis tegutsev koostöövõrgustik
ja seal on lisaks tõlkidele vaja ka teisi oskustöölisi ja abilisi,
kes misjonitööle kaasa aitavad.
Arvan, et kui misjoniühendus
saadab töötajaid või toetab teisi partnereid,
tegutseb see erinevates rollides - võimaldaja, mõjutaja, toetaja, tegija.
Oluline on omada selgust,
mida täpselt me misjonitööd toetades toetame.
Mis siis, kui veel pole pikka haridust
või kunagi ei tulegi, kui amet pole seotud teoloogiaga
või arstiabiga?
Keegi võib töötada ehituses või ITs või mujal.
Ja kui mõelda sedagi, et kõik ehk ei suudagi minna,
kuna pole keeleoskust või kutsumust minna,
siis mida ütled kristlasele, kel pole neid eeldusi,
kuid südames põleb siiski soov selles osaleda?
Nad mõistavad Jumala tahet, et evangeelium kogu maailma jõuaks.
Rakendust leiab suur hulk erinevaid ameteid.
Väga vähestele ametitele saame kategooriliselt ei öelda.
Sellist hoiakut meil küll pole.
Kuid kui eluolukord on muidu selline, et ei luba minna, kuid tahaks osaleda,
siis misjonitöö käib ikka nii, et keegi ei saa minna, kui ei läkitata.
Läkitamine protsessina eeldab lisaks värbamisele koolitust,
milleks meil on Rahvamisjoni Kolledž.
See eeldab läkitavaid kogudusi ja läkitavaid gruppe ja võrgustikke,
kelle tööks on palvetada ning ka majanduslikult toetada.
Misjonitöö pole kunagi tasuta. Misjon vajab ka raha.
Ja ka rahahankimisega on nii, et see on rohkem kui raha andmine.
See on tegemine ja palvetamine ja teenimine praktilistes ülesannetes.
Räägime veidi sellest, kui te ise misjonipõllul olite.
Mis oli kõige raskem ja mis kõige toredam?
Olime arengumaa tingimustes.
Täna on kirik, millega toona koostööd tegime, ilmselt väga erinev.
Sellest on palju aega möödas. Naasime Soome 2008. a.
Meie jaoks oli suurim väljakutse
aastatepikkune elu heaolu ja majandusliku vaesuse konfliktis.
Sellele on võimatu läbi sõrmede vaadata.
Samas oli väga rikas vaadata
kristlase elu, kogudust ja kirikut
toona ühiskondlikult väga marginaalse kiriku tingimustes,
mis polnudki nii marginaalne,
kuna nad tõlkisid lõpuks ära terve Piibli ja tegid palju muudki.
Isikliku väljakutse seisukohast
pani see mind kolmel korral, kui sain Soomes käia,
meie kirikut teise pilguga vaatama.
Oled olnud karjaseks nii misjonipõllul kui Soomes.
Kas need on täiesti erinevad kogemused?
Elame Soomes riigikiriku järgsel ajal.
Korraga eksisteerib mitu ajastut.
Olin Tammelas kirikuõpetaja, mis oli hiilgav koht.
Kogudusse kuulus ligi 90 % maakonna elanikest.
See oli väga traditsiooniline rahvakiriku situatsioon.
Seal oli tohutult head. Nautisin seda. Miski ei ajanud mind sealt minema,
peale selle, et Rahvamisjon mulle ajujahi välja kuulutas.
Misjonipõllul on kogudused selles mõttes oluliselt erinevad,
et esile tõuseb koguneva koguduse iseloom.
Esimene kogudus ehk Dakari Luteri Kogudus,
kus olin 1990. aastate lõpus, koosnes sajast linna kolinud noorest.
Nüüd on nad täiskasvanud, loonud pered ja kõik on teisiti.
Olukorrad on sotsioloogiliselt erinevad.
Kuid elame Soomes mõneti sarnases olukorras.
Meil on tekkinud ja tekkimas noorte täiskasvanute kogukond
ja minu meelest peaks see, kuidas neid juhitakse,
tänasest teadlikum olema.
Tahame seda Rahvamisjonis olla.
Alati kui misjonitööst rääkida, on küsimus ka selles,
et Jumal võidab oma Vaimu läbi hingi.
Inimeste kaudu, kes kuulutavad ja evangeliseerivad.
Püha Vaim teeb tööd ja inimesed tulevad usule,
saavad ristitud ja tulevad kogudusse.
Kas sinu meelest levib jumalariik praegu täpselt samamoodi?
Kas on põhjust rõõmustada?
Siin Soomes on hetkel käimas selline suund,
et ristimise tähendus on avanemas täiesti uuel viisil,
kuna meie seas on asüülitaotlejaid ja kristlastest immigrante,
kel on näiteks islami taust
ja kes põhjaliku kaalumise järel kristliku ristimise vastu võtavad.
Oleme elanud ja elame endiselt kirikus,
kus ristimine on privatiseeritud. See on olnud perekondlik pidu,
kus rõhutatakse pigem nimeandmist, nii tähtis kui see ka pole.
- Mitte usku Jeesusesse. - Jah. Ristimise sügavam tähendus
on aga osalemine Jeesuse Kristuse lepitussurmas ja ülestõusmises.
See on ristimise tegelik sisu.
Alati, kui reaalsus inimeste ellu sisse murrab,
läheb nii. Nii et rõõmustada võib.
Teatud mõttes me Soomes
keset vägevaid ärkamisi just ei ela,
aga seepärast arvangi, et on tähtis mitte ainult raha saata,
kui misjonitöös osaleme.
Kui meil peale raha muud anda pole, oleme tõeliselt vaesed.
Ja misjonitöös oleme alati ka saajateks.
Etioopias on aastakümneid ärkamine käinud -
pidevalt saab suurel hulgal inimesi päästetud.
Venemaalgi kogudus kasvab.
Jah. Arvan, et saame veel näha,
kuidas Etioopia kirik Mekane Yesus või mõni teine kristlik kirik
meie seas viljakat tööd alustab.
Minu meelest peaksime oma misjoniühendustes ja kirikutes
ka sellele avatud olema.
Mõtled seda, et nad tulevad meile evangeeliumi tagasi tooma
ja aitama meil seda tööd teha.
Ja loodetavasti tunnistavad nad meid ikka kristlasteks.
Kui mõelda tänasele kristlikule kirikule ja kirikute polariseerumisele,
siis on see jõuline väide, kuid just selles asi ongi.
Teame, et näiteks Etioopias palvetatakse meie eest.
Nad palvetavad, et me siin Läänes usku ei kaotaks.
Nad teavad, et siin taganetakse massiliselt usust. Meil on palju õppida.
Jah. Ja samas on meil ka aardeid.
Viimase sügise jooksul oleme misjonitöö juhi Mika Tuovise
ja kodumaatöö regionaalse koordinaatori Anssi Savosega
käinud Rahvamisjoni 18 esinduses nii Soomes kui Rootsis.
Väga keskne on nälg piibliõpetuse järele.
See pärand pole kuhugi kadunud. Elame selle toel edasi.
Aitäh nende rõhuasetuste eest!
Jumal õnnistagu ja juhatagu sinu tähtsat tööd
nii Soomes kui maailma otsani, et Jumala riik leviks ja kasvaks!
Aitäh. Rõõm suures asjas osaleda! - Aitäh, Teijo Peltola!
Aitäh, head vaatajad!
Alustasime jõulise väitega -
iga kristlane peaks osalema misjonitöös.
Kuid nii räägib Piibel, ja rääkis ka Teijo.
Mõtle kõigile võimalustele, millest rääkisime.
Ehk on sinugi koht konkreetsemas misjonitöös,
kui oled seni arvanud.
Mõtle sellele! Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri