PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Täna räägime tähtsal teemal - mis vahe on kristlusel,
Piiblil põhineval kristlusel ja islamil?
Selles vallas on tänapäeval palju segadust.
Külaliseks on teoloogiadoktor ja dogmaatikadotsent Juha Ahvio.
Tere tulemast! - Aitäh.
Kutsusin sind,
kuna kirjutasid äsja uue, (soomekeelse) raamatu
"Koraani Allah või Piibli Jumal?"
Selgitate koos Timo Keskitaloga,
mis erinevus on islamil ja kristlusel.
Leiad mitmeid erinevusi, mida tänases saates vaatleme.
Enne nende juurde minemist, ütle, palun, lühidalt,
miks on tähtis seda vahet näha.
Tänapäeval räägitakse tihti, et kõik usundid on ühesugused.
Miks on tähtis vahet teha?
Siin on tegemist maailma kahe suurima usundiga.
See on kultuuriajalooline ja teoloogiline ning religioosne põhjus
nende kõrvutamiseks.
Just islam on ajalooliselt peamine väljakutseheitja kristlusele.
Meil on erinevaid ideoloogiaid,
kuid pikema ajaloo vältel on just islam olnud kõige karmim vastane.
See on hakanud viimase paari aastakümne vältel
mõnedele lõpuks kohale jõudma.
Ajalugu tundvad inimesed teavad,
et islam on algusest peale tuliseim vastane olnud.
Seepärast tasub mõelda, mis vahe on neil mitte üksnes usunditena,
vaid ka teoloogiliselt.
Seepärast keskendub meie raamat eelkõige õpetusele Jumalast
ega võrdle islamit ja kristlust teoloogiliselt igas aspektis.
Võiks öelda, et just õpetusse Jumalast ja selle erinevustesse
koondubki kogu islami ja kristluse otsustav vahe.
Veel üheks põhjuseks on
tänane nö ideoloogiline suund või vool
või pürgimus näha,
et islami ja kristluse õpetus Jumalast on paljuski ühesugune.
Tihti öeldakse, et kristlased ja moslemid usuvad sama jumalat.
Ehk meil on sama Jumal
ja Koraanis mainitavad tegelased, keda mainib ka Piibel,
on automaatselt samad isikud ja seal tegutseb sama Jumal.
Samas tahetakse väita, et mõlemad on nn kõrbeusundid,
Aabrahamil põhinevad usundid,
millest tahetakse teha poliitilisi ja ühiskondlikke järeldusi,
miks mitte ka religioosseid järeldusi selle oletatava fakti põhjal.
Seetõttu on äärmiselt tähtis just praegu,
sest vahel on ka teoloogiliselt ehk süstemaatilise teoloogia aspektist
tähtis kontrollida, mida klassikalise kristluse peavool
ja klassikalise islami teoloogilis- dogmaatiline peavool
Jumalast räägivad.
Mida räägib islam Allahist ja mida räägib kristlus Jumala kohta.
Seda antud raamat teebki.
Võtame need teemad nüüd ükshaaval käsile.
Esimesena räägid kõige alusest.
Islamis on alusraamatuks Koraan
ja kristluses on see Piibel. Nad on väga erinevad. Selgita seda.
Esmalt kaks peamist erinevust.
Islamis on Koraan seotud õpetusega Jumalast nii,
et araabiakeelne Koraan, mis tuli Allahi juurest taevast,
on tegelikult osa Jumalast.
See raamat on Jumala ilmutus,
kuid see on omamoodi Jumala omadus.
See dikteerib, et vaid originaalne Koraan on õige
ja tõlked pole õiged Koraanid jne.
Juba see loob raamatust ja ilmutusest teatud arusaama.
Koraan on üsnagi ebaajalooline.
See toetub sellel, et islamis on Jumala suhe oma loodud maailmaga
üsna omapärane ja mõjutab sedagi,
milline on Allahi ilmutus raamatu vormis.
Kristluses on Piibel üheaegselt nii jumalik kui inimlik.
See on ka tõeliselt ajalooline.
See on Jumala tõeline, sõnaline, ajaloos antud ilmutus.
Kristluses ei öelda, et raamat on Jumala omadus või osa Jumalast.
See rõhutab ajalooliste sündmuste eri olemust
islamis ja kristluses.
Selle tagajärjel ei saa ajalooliselt kontrollida
Koraani paikapidavust nagu kristluses kontrollitakse Piiblit.
See ei räägi ajaloolistest detailidest, mida saaks kontrollida nagu kristluses.
Jah. Koraani seletamise puhul ei saagi Koraani Koraaniga seletada.
Kontekst on väga libe või lausa olematu.
Äkitselt hakkab keegi rääkima, oletatavalt Allah,
kes kutsub prohveti midagi seletama või öeldakse, et prohvetile öeldi
ja kuskil keegi vastas. Aga kus, kes ja millal?
Islami traditsioonist otsitakse konteksti,
kus mingi suura oletatavasti toimus.
Raamatu mõistmiseks on vaja muust allikast pärit traditsiooni.
Mida Piibli ajaloolisusest ka ei arvata,
on näha, et kristlusel on ajalooline kontekst.
See mainib kuningaid, ajastuid, kuningriike, sündmusi
ja need võib ajalukku paigutada.
Piibli ja Koraani kontekst on täiesti erinev.
Raamat peamise lähtekohana on täiesti erinev.
Teiseks on arusaam Jumalast ehk arusaam Allahist.
Allah on ebaisikuline,
kristluses on aga Kolmainu Jumal.
Seda klassikalises kristluses.
Mõned usulahud õpetavad, et Jumal pole Kolmainu Jumal.
Tegemist on täiesti teistsuguse Jumalaga.
Jah. See on väga tähtis. Täna valitseb liberaalteoloogiline põhioletus,
et süstemaatilise teoloogia erinevused ei tähendavat midagi,
siis on lihtsam jõuda eksijäreldusele, et jumal nagu jumal ikka.
Kui keegi ütleb 'jumal', siis mida see ka ei hõlmaks,
viitab see samale asjale või on vaid mingi keeleline konstrukt.
Aga kui uurime, mida ortodoksne, sunniitlik ehk nn ašaristlik teoloogia,
al-Ashari nimelise teoloogi järgi nimetatud peasuund õpetab,
mida esindab 85-90 % islamimaailmast,
siis on pilt Jumalast väga selge.
Jumala üksainsus on tema võõrandamatu omadus.
Samas tähendab see, et islami jumal ehk Allah ei oma mingit isiksust.
Kristluses aga, juba Vanast Testamendist lähtuva
ja Uues Testamendis kinnistuva õpetuse järgi on jumaluse olemuses
isikuline omadus.
Sellest lähtub Uues Testamendis selgemalt nähtav Kolmainsus.
Meil on üks jumalik olemus, kes eksisteerib kolmes isikus.
See on Tema eksistentsi vormiks.
Jumal on olemuselt üks, kuid isikulises mõttes Kolmainsus.
Jumal Kolmainsusena on kogukondlik, kommunikatiivne.
See erineb täielikult islamist,
kus jumal on saavutamatu, ebaisikuline subjekt.
Siit johtub küsimus,
et kuidas saab ebaisikuline jumal anda näiteks isiklikku ilmutust?
Islam oletab, et see on toimunud.
Aga on see ka mõistuspärane ja endaga kooskõlas?
Kas ei teki ka küsimus,
et kellega too täiesti ebaisikuline üksainsus
igavikulises mõttes suhtleb?
Kuidas ta eksisteerib? Jeesus aga on öelnud,
et Ta oli kirkuses ja ühenduses Isa ja Püha Vaimuga,
enne kui Ta inimeseks sündis.
Kolmainu Jumalas toimub sisemine kommunikatsioon.
See lõi inimese oma näo järgi suhtlevaks olendiks.
Selles üksainsuses on midagi arusaamatut.
Siit näeme, et metafüüsilises mõttes
on islami põhiolemus kristlusest täiesti erinev.
Ühes on Jumal täiesti ebaisikuline, eristamatu üksainsus
ja teises tõeliselt isikuline.
Jõuame selleni, et kuna oleme inimestena loodud piiratud indiviidid,
siis kuidas põhjendame isikulist väärtust ja tähendust.
Kristlus suudab seda teha, kuid islamis on see raskem.
Kui Jumal on totaalne üksainsus, loob see aluse sellele,
et inimlikes olukordades, siin ajas ja ruumis, kus elame,
saab peamiseks ideaaliks totaalne ühtsus.
See mõjutab ühiskonda ja poliitikat.
Kristluses pole kunagi sellist totalitaarse ühtsuse ideaali olnud.
Kuna mõistetakse,
et eksistentsi põhiolemus tähendab üht ja mitut üheaegselt.
See loob siia jagunemist ja erilisust.
Mõistame siin ajas ja ruumis paremini erilisust ja teatud jagunemisjooni.
Islam ei suuda neid mõista ja siit lähtub ka islami lõppeesmärk
ehitada kalifaat, mis on samuti teatud totalitarismi versioon.
Me ei räägi üksnes pelgalt õpetusest jumalast,
vaid sellel on ka väga selged praktilised tagajärjed.
Oleme rääkinud kümme minutit ja näeme juba tohutut erinevust.
Tänapäeva jutt sellest, et kõik usundid ja jumalad on samad, on paras müüt.
See põhineb kas täielikult teadmatusel
või sellel, et erinevused vaikitakse maha. Need on ilmsed.
Koraan ja Piibel on täiesti erinevad raamatud.
Allah ja Jeesuse Kristuse Isa, Jumal Jeesus Kristus, Kolmainu Jumal
on täiesti erinevad.
Jah. Räägime erinevatest olenditest, kui Jumalat võib olendiks nimetada.
Jumala mõisted on otsustavalt erinevad.
Meil pole aega sellest pikalt rääkida,
kuid kogu põhitegelikkust mõistetakse erinevalt. - Jah. Täiesti.
Lähme kolmanda fakti juurde. Räägid sellest,
et islami järgi püsib loodu koos Allahi jätkuva ja vahetu loomise toel.
Kristluse järgi püsib loodu koos
Jumala hoole all tegutsevate loodusseaduste alusel.
Nii on ka arusaam loomisest täiesti erinev.
Jah. See on väga suur asi.
Nii islami õpetusel Jumalast kui sellelgi on tõsised tagajärjed.
Vähesed mõistavad, teavad või saavad aru,
et ortodoksse islami järgi,
mis on olnud peavooluks umbes alates 11. sajandist ...
Vahepeal oli etapp, kus islami sees oli mitmeid eri arusaamu,
kuid ašaristlikust islamist sai norm ja see viis islami kultuuri taandumiseni
Kui islami dogmaatika arengut ei mõisteta, ei saada aru,
miks tundus, et islamist võib lähtuda ka kõrgkultuur
ja miks see äkitselt kokku varises ja taandus.
Vastus ongi selles dogmaatikas.
Et Allah jääks täielikult teispoolsusse,
eristamatuks üksainsuseks,
kes ei jaga oma au millegi piiratu ega loodu ega muu sellisega,
tahtsid ašaristlikud teoloogid
tagada Allahi täieliku vabaduse ja suveräänsuse sellega,
et isegi Allahi loodud loodus püsib koos üksnes selle kaudu,
et Allah pidevalt loob seda koospüsimist.
Pole põhjuse ja tagajärje seadust, kus näiteks üks veerev pall tabab teist
ja lükkab selle veerema kolmanda palli suunas,
vaid see üksnes näib meile nii. Tegelikult loob Allah jätkuvalt
esimese palli veeremisena näiva liikumise ja selle mõjusuhte.
Allah otsustab, et pall veereb sinna ja Ta loob selle sinna veerema.
Et ma liigutan kätt, on see islami järgi pidev loomisakt.
Loodul endal pole mingit jõudu midagi isegi kausaalselt mõjutada.
Olenditel pole Allahi loodud olemusi,
vaid ta hoiab neid loodud olendeid alal oma pideva loomisega.
Arusaam olemasolevast ja loodust on täiesti erinev.
Kristluse järgi on Jumal loonud looduse, erinevad olendid
ja neil on omad olemused,
kuid need olendid tegutsevad oma erinevate olemuste alusel.
Olenditel on ainuomased võimed asju mõjutada.
Kõik toimub Jumala ettenägemisel,
kuid siin on ka heterotroofne põhjus-tagajärg suhete mõjutamine.
Seetõttu - kui kristlus ja islam räägivad Jumala kõikvõimsusest,
on selle arusaama tagajärjed praktikas täiesti erinevad.
Loodu, mille üle Jumal oma suveräänsust harrastab,
on juba ülesehituselt täiesti erinev.
See võib olla raske mõte, aga kui sellele mõelda,
märgatakse igal juhul suuri erinevusi.
Teatud mõttes on islami arusaam tegelikkusest väga näiline;
asjad näivad millegina. Kristluses on nad tegelikult midagi.
Meie ei määra seda, kuid nad pole ka iseenesest näilised,
vaid hea Looja poolt hästi määratud
ja neis võib mõneti ette ära arvata, kuidas Jumala ettenägelikkus töötab.
Muidugi võib Ta ka imesid teha ja on teinudki Piibli järgi,
kuid islamis on kogu Jumala tegevus teatud mõttes ebanormatiivne ime.
Mingit normaalset olukorda polegi.
Ja see ennustab edaspidi raamatus käsitletavat mõtet,
et kõik toimuv on islami nägemuses Jumala tekitatud.
Nii muutub problemaatiliseks ka hea eristamine kurjast.
Jah. Kristluski ütleb, et Jumal teeb kõike oma tahte järgi,
kuid kõik, mida Ta mõjutab ja kuhu oma suveräänset tahet suunab,
on olemuselt erinev. Sel juhul on selle võimsa kõikemõjutavuse loomus
kristluses islamist olemuslikult erinev.
Õigesti mõistetud vaba tahet on võimalik kristluses säilitada.
Nagu ka sellest lähtuvat vastutust ja eetikat, kuid islamis on see üliraske
Neljas aspekt, kus klassikaline kristlus ja klassikaline islam erinevad,
on islami arusaam inimesest.
Islami järgi pole inimene loodud Allahi näo järele,
kristluses aga on keskne, et inimene loodi Jumala näo järele.
Jah. Näiteks paljuräägitud inimväärikus,
mis on Lääne mõtlemises õigustatult põhjapanev.
Sellel on teatud lähtekohti antiikkreeka mõtlemisest,
kuid suures osas põhineb see kristlikul loomisusul
ehk inimene on loodud kõikvõimsa, hea Kolmainu Jumala sarnaseks.
See eristab inimest teistest olenditest.
Inimese inimsuslik olemus, mida jagavad kõik inimesed,
on hea ja väärtuslik.
Inimesel on väärtus, kuna ta on loodud Jumala sarnaseks.
Temas on midagi nii sarnast Jumalaga
kui loodus võrreldes oma Loojaga saab olla.
Islamile on selline teoloogia võõras. Neil pole sellist õpetust inimesest.
Koraan ei õpeta, et inimene loodi Allahi sarnaseks.
See oleks ketserlik, kui moslemid peaksid inimest Allahi sarnaseks.
Inimene on islami mõtlemises teatud mõttes väärtuslik
ja teatud mõttes erineb teistest olenditest.
Inglidki pidid Allahit kummardama, kuid jääb ebaselgeks,
millel inimese väärtus põhineb.
See põhineb sellel, et Koraan on võtnud teatud Vana Testamendi kohti
ja ehitab oma mõtlemise sellele,
kuid teoloogiliselt on mõned olulised mõõtmed välja jäetud,
nagu inimese loomine Jumala näo järele.
Võiks küsida, millele toetub inimväärikuse mõte,
kui ei usuta, et eksisteerib üldine, ühtne inimolemus,
mis hõlmab kõiki inimesi. Kui seda pole, millel põhineb inimväärikus?
Miks peaks inimene üldse hinnaline olema,
kui teda ei loodud Jumala sarnaseks?
Islamis korvatakse see sellega,
et lõppkokkuvõttes on inimene väärtuslik vaid moslemina.
Vaid siis on ta alistunud Allahi tahtele ilma et Ta küll Allahi sarnane oleks,
aga selles on tema väärtus.
Nende väärtus, kes pole Allahile alistunud, on ohus.
See on klassikalise islami dogmaatikasse sisse ehitatud.
Sellel on hulgaliselt eetilisi tagajärgi.
Vahepalaks pean ütlema,
et üks põhjus, miks teie raamat "Koraani Allah või Piibli Jumal"
on niivõrd tähtis, on see, et peame hakkama mõistma
erinevate ideoloogiate keskel, mis meid ümbritsevad,
et on hoopis teine asi, kui õpetatakse, et inimene on Jumala sarnane.
Sellel on meie eludes teatud praktilised tagajärjed.
Kui seda eitatakse, on sellelgi tagajärjed.
Kui ei mõisteta nende asjade seost, jääb asjadest pinnapealne arusaam.
Väidetakse niivõrd ebamõistlikke asju
nagu "kõik usundid õpetavad sama".
See on täiesti irratsionaalne,
kuna lähemalt tutvudes õpetavad kõik usundid täiesti erinevaid asju
ja sellest lähtub täiesti erinev elustiil ja eetika,
mis puudutab inimväärikust ja kõike.
Kui me ei õpi sügavamalt mõtlema, oleme hädas. - Jah.
Seepärast osutaksin, et raamatu teisel autoril,
teoloogiamagister Timo Keskitalol on raamatus lõigud,
mis käsitlevad praktilisi mõõtmeid.
Mina kirjutasin dogmaatikast,
tema näitab, millised need erinevused argielus on ja mida tähendavad
ja kuidas tasub läheneda moslemile, kes need tõed omandanud on.
Seepärast on Keskitalo kirjutatud lõigud praktikas väga kasulikud.
Ka Timo Keskitalo käis saates külas ja tema intervjuu leiab saatearhiivist.
Suurepärane. Nii et see raamat on selline teoloogilis-praktiline pakett.
Lähme järgmise teema juurde, mida hetk tagasi juba mainisime.
"Islami arusaam heast ja kurjast erineb oluliselt kristluse arusaamast.
Islami Allah on loonud nii hea kui kurja." Jälgige hoolikalt!
"Kristluse järgi lõi Jumal hea
ning kurjus ja patt on pattulangemise tagajärg."
Seda ei mõisteta alati.
Ilma õpetuseta pattulangemisest
on Jumal see, kes on olemuselt nii hea kui kuri.
See on äärmiselt tähtis. Sellest lähtub seegi,
kuidas mõistame teineteisest sõltuvaid põhjus-tagajärg suhteid.
Kas loodud olenditel on loomupärane olemus või mitte?
Islami järgi pole. Kuigi islamis on teatud patu mõiste
ja arusaam, et ebajumalateenistus on see, kui Allahile ei alistuta,
ja teatud langemise mõiste,
kuid konkreetset pattulangemist, mida tunneb kristlus,
islamis teoloogiliselt pole. Usutakse, et keskkond või muu eksitab inimest.
Inimene sünnib moslemina, on vaimselt õiges seisukorras,
võib sellest võõranduda ja naaseb islamisse, kui moslemiks hakkab.
Peamine mõte islamis on, kusjuures tuntakse kuradit ja mingit kurjust,
et Allah vastutab nende eest vahetult, kuna loob vahetult needki.
Neil pole mingit autonoomiat.
Kristluses aga võivad loodud olendid langeda - esimesena ingel Lutsifer,
seejärel paradiisis inimene.
Aadam ja Eeva viisid langedes kaasa kogu inimkonna.
Kuid see oli loodud olendi enda langemine. Jumal lubas seda.
Ta oli muidugi oma igaveses plaanis määranud,
et teatud olukorras kasutab inimene oma tahet omal soovil.
Kuid pattulangemine on tõeliselt inimese enda süü.
Kuigi see oli teatud mõttes vältimatu, ei tähenda see tahtevastast sundimist.
Säilib vastutus. Ja vastutus on inimesel.
Jumal ei vastuta otseselt patu eest.
Islami õpetus eksistentsist ja Allahi suhtest oma loomingusse
ei luba muud järeldust, kui et Allah ise vastutab kõige eest vahetult.
See tähendabki, et Allah on olemuselt nii hea kui kuri.
Kristluses pole Jumal kuri. Ta võib kasutada kurje olendeid,
kurjade olendite tegusid oma aulise plaani teostamiseks,
kuid Jumal ise oma olemuselt ja tegudelt pole kuri.
Islamis on seda järeldust raske vältida piiride tõttu,
mida ortodoksne islam endale seab.
Sellest johtub kaks asja, mida jõuame enne saate lõppu käsitleda.
Üks on see, et lõpuks võib Jumal kõik kurja hävitada
ja luua oma riigi, kus pole mingit kurjust, ainult hea.
Sest Ta on olemuselt hea.
Sellega seoses need, kes võtavad vastu lepituse,
mille Jumal on valmistanud Kristuses,
saavad oma kurjuse andeks ja pääsevad sellesse uude riiki,
kus Jumala Vaim on nad vabastanud kurjusest.
Kui Jumal oleks selle kurjuse allikas,
kuidas saaks Ta iial seda lõplikult hävitada?
See on usu ja pääste tuumküsimus.
Kristluse järgi on meil loomuseadus.
Arusaam õigest ja valest jäävad loodud tegelikkusse
ja inimene teab seda südametunnistuses.
Lisaks on Jumala õige ja vale ilmutatud Kümnes käsus.
Islamis loomuseadust ei tunta, ega ka üldist ilmutust.
On vaid Allahi käsud,
mida islami juristid šariaadi seaduse raames seletavad.
Seepärast võib vaid šariaadi seadus olla islami järgi ühiskonnas
hea ja õige ja sotsiaalse normiks.
Pole mingit üldist heaolu, üldist mõistlikku hüvet nagu kristluses.
Kõiki seob loomuseadus, kes sa ka usult või poliitiliselt kuuluvuselt pole
Oleme inimesed ja meil on ühishüve, millele peakski ühiskond ehituma.
Islam seda ei tunnista ja peab ehitama totalitaarse kalifaadi.
Aitäh saates osalemast, Juha Ahvio! Aitäh ka selle raamatu eest,
mida soojalt soovitan.
Tahaks öelda isegi 'kuumalt soovitan', kuna see on kuum raamat.
See aitab meil mõista, millised hoovused meie ühiskonnas võitlevad
ja milline suur vahe on sellel,
kas valime individuaalselt ja rahvana
ja inimrühmadena kristluse või islami.
Sellel on elus tohutud tagajärjed.
Osta see raamat. Mõtle neile küsimustele ja uuri neid.
Ka seetõttu, et saaksid armastuses,
intelligentselt ja kursisolevana vestelda meie moslemeist naabritega.
Jumal õnnistagu sind! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri