PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Täna naaseme algusse. Selles mõttes, et räägime loomisest.
Räägime sellest, milliseid näiteid ja tõendeid loomise kohta
leiab pidevalt meie ümbert, kui tahame silmad avada ja näha.
Tere tulemast, arst Pekka Reinikainen! - Aitäh, Leif.
Oled neid asju pikka aega uurinud ja neist palju rääkinud
ja sinu viimane raamat kannab nime Eläimet opettavat (Loomad õpetavad).
Tood selles palju huvitavaid näiteid
loomise ja disaini tõendite kohta loomariigis.
Alustan ühest asjast, mis mulle suvel meenus.
Istusin suvilas ja vaatasin,
kuidas kärbes käe peale istus.
Võin üritada talle läheneda,
aga peaaegu kunagi ei õnnestu teda maha lüüa.
Ta suudab nii kiiresti lendu tõusta,
et hakkasin äkitselt mõtlema, kuidas see võimalik on.
On sul vastus sellele müsteeriumile?
Kärbes tühjalt ei riski ja teab, et pääseb su käe pealt eluga.
Tal pidevalt mootor käib.
Lendu tõustes lööb ta kahe tiivaga üle 200 korra sekundis.
Ainus viis teda maha lüüa,
mis nõuab rohkem tehnoloogiat kui JumboJet,
millest võime hiljem rääkida,
on läheneda talle nurga alt, kust ta ei näe.
Tema nägemisväli on peaaegu 360-kraadine,
kuid selja tagant, pimetähnist kaldega lähenedes suudad ta tabada.
Kärbestele ilmselt ei meeldi, et ma selle info avaldan.
Tal mootorid käivad ja ta lendab ära ning sa ei saa teda kätte.
Kärbse maandumine on veelgi imelisem.
Ta ei liugle, vaid maandub ja peatub täpselt seal, kus tahab.
Seda on uuritud, kuna helikopterid ja lennukid sama ei suuda.
On tõestatud, et ta maandub millisekunditega.
Kolmest suunast tulevad õhuvoolud
ja ta muudab välkkiirelt 250 korda sekundis toimuvat tiivalööki
nii et maandub eeskujulikult.
See on nii keeruline matemaatika,
et juba matemaatiliste võrrandite välja selgitamine,
millega lennuki automaatjuhtimine selle maanduma paneb,
võtab aastaid.
Kärbes sooritab need keerukad matemaatikatehted millisekunditega.
Ta seadistab tiibade asendit güroskoopide abil.
See on nii kiire sündmus, et lihased ei jõua tööle hakata.
Lennukidisainerid kadestavad tema automaatikat.
Aju ei jõua nii kiiresti arvutada, nii et see peab lihastes olemas olema.
See on automaatsüsteem. Meilgi on palju selliseid.
Näiteks pimedas nägemine või silmade pilgutamine on automaatika.
Märkad, et ma ei kao kuhugi.
Silma automaatika teab oodata automaatset pilgutust
ning jätab mu nähtavale nii, et pilt ei kao.
Aga kui sa silmi meelega pilgutad, kaon ma hetkeks su vaateväljalt.
Oleme sellist automaatikat täis ja see on kõik disainitud.
Looduses toimunud disain on alati ülivõrdeliselt parem sellest,
mida suudavad insenerid näiteks lennukite automaatmaandumisega.
See viimatimainitu tuleb võimsalt su raamatus esile.
Tood mitmeid näiteid, kus inimene on õppinud loomalt
ja kasutanud sama tehnikas.
Kärbse puhul mainid veel,
et tema kiire tegevus avastati selliste kaameratega,
mis filmivad 8000 kaadrit sekundis.
Alles siis on näha see peenmehaanika.
See saab ilmsiks vaid nii uskumatu kaameraga.
Mõtlesin, et oleme oma keskkonna suhtes üsna pimedad.
Meie ümber tiirleb pidevalt imesid ja oleme ise üks suur ime,
aga me ei märka seda. Piibel ütlebki, et meid vaevab teatud pimedus.
Jah. Selles osas ollakse eriti pimedad ja öeldakse, et kõik on pime juhus.
Seda on hakanud uurima uus teadusharu nimega bioonika.
Edastan raamatus kaks mõtet -
jutlused 50 looma kohta, kui imeliselt nad loodud on,
ja iga imelise toote kohta,
kus insenerid seda lahendust tehnikas rakendavad.
See on ilmsiks saanud uute filmimismeetoditega.
Kärbse tiibades on tõste-, pöörde- ja teisi keerukaid liikumisi.
Veel keerukam juhtum on näiteks kiil, kes suudab tagurpidi lennata.
Ta suudab seda oma nelja tiivaga. Kärbes tagurpidi ei lenda.
Ja näiteks sääse vastik pirin tuleb sellest,
et ta lehvitab tiibu 1000 korda sekundis.
See on selline tehnoloogia,
mida püütakse toodetes rakendada, kuid ei suudeta.
Looduses nähaolev disain on ilmne ja alati 100 korda parem
kui inimese senised parimad saavutused.
Kui tiibadest edasi rääkida, tuleb järgmiseks liblikas.
Tema uskumatult kaunid värvid
on inspireerinud ka inimest.
Jah. Liblika värvikirevus
lähtub punase, musta ja kollase osas pigmentidest.
Kõik muud värvid tekivad prisma kaudu.
Päikesevalgus murdub nanostruktuurides
ja tekib pind, mis lisaks värvidele ka vilgutab ja ilusa mulje jätab.
See põhineb kiviklibu sarnasel struktuuril,
mida on ruutsentimeetril kümneid tuhandeid.
Sealt tekibki soovitud värv.
Seda rakendatakse uute rahatähtede puhul.
Rahatähti on kaua võltsitud. 50-seid tehti koopiamasinatega.
Enam aga ei suudeta.
Too nanostruktuur pannakse rahatähe tunnistuskohta,
värviline koopiamasin ei suuda seda kopeerida
ja valerahadetektor avastab võltsingu.
Rahavõltsimise käive oli 650 mlrd USD aastas.
Nüüd on see läbi.
See hoitakse ära liblika tiivast võetud tehnoloogiaga.
Uskumatu! Räägid raamatus veel ühest asjast.
Liblika tiival on veekindel pind.
Nüüd võib osta ka täiesti veekindlaid jopesid.
Nad ei saa märjaks. Isegi tavamõistusega saab aru,
et kui liblikas vee endasse imaks,
ei jaksaks ta lennata ja kukuks maha.
Jah. See on troopikas Morpho liblika saatus.
Ta on kaunis liblikas, kes lendab pidevalt raskes vihmas.
Tema tiib on disainitud nii,
et noodsamad nanostruktuurid, mis toodavad uhke sinise värvi,
lõhuvad vihmapiisa kildudeks, nii et see paiskub temast eemale.
Nii ei saa ta märjaks. Sama tehnikat kasutatakse täna
telefoniliinide elektrijuhtmetes.
Kui tuleb jäiseid sademeid, need jäätuksid ja kukuksid alla.
Kuid nüüd puruneb piisk nii kiiresti, et ei jõua jäätuda.
Sellest on saanud äärmiselt tähtis tehnoloogiline rakendus.
Nii on Jumal varustanud liblikaid vihmas lendama.
Lisaks püsivad nad õhus seetõttu, et nanostruktuuride kolmas funktsioon
on tekitada mikropööriseid, mille abil liblikas hõljub.
See säästab nö 15 % bensiini,
kui saab liikuda hõljudes.
Seegi on sihitahtlik. Ta on nii kirev, et lind sööks ta ära,
kuid ta liugleb nii kiiresti, et lind ei suuda nii kiirelt kurve võtta
See on Jumala plaan ja nii on meil liblikad.
Sõjatööstus tahaks seda kindlasti järgi teha. - Nad teevadki.
Sest surulastel on mesilastaru kujuline ehitus,
mis nahkhiire radarilaine kõrvale juhib.
Nahkhiir lendab pimedas ja püüab neid radari abil.
Kuid too ööliblikas suudab end nii kaitsta.
Seda näeb täna peitetehnoloogias ja stealth-hävitajates.
Et radareid petta. - Jah.
Teine näide, millest räägid ja mida ma kunagi kuulnud polnud,
on elavandi lont.
Seostad seda arvutihiirega. Kuidas?
Lont töötab nii,
et suudab täita arvukaid funktsioone.
Elevant vajab seda mitmeks asjaks.
Londiga saab tõsta väikest rohukõrt või puutüve
nagu India elevandid.
Selle põhjal on tahetud teha robotkätt.
Ühel mu proviisorist sõbral on suur apteek,
kus robot riiulitelt ravimeid toob.
Kuid see on raske, kuna tema teel ei tohi mingeid takistusi olla.
Kui uuriti elevandi lonti, mis teeb hämmastavaid asju,
selgus, et seda juhib 40 000 lihast.
Meil pole infotehnoloogiat, mis suudaks valmistada robotkäe,
mis suudaks üheaegselt 40 000 lihast kontrollida.
On katsetatud, kuid pole suudetud. Elevandi lont on tore sellegi poolest,
et ta kuulab sellega savannis maad nagu stetoskoobiga
ja teab värina põhjal, mis kuskil toimub.
Sellega haistab vett.
Sellega kaevatakse vesi välja ja ammutatakse sellest niiskust.
Sellega saab viisakalt teisi elevante paitada
või püsti tõstes pasundada, nii et lõvid peitu jooksevad.
See on multifunktsionaalne seade.
Siinkohal peaks heitma väljakutse neile,
kes ei usu Looja Jumala eksistentsi.
Kui sul on sellised disainitud suurdetailid,
mida võime inimestena näha,
siis kuidas on võimalik, et selle taga pole Loojat?
See tundub täiesti ebaloogiline.
Kui suudame sellist disaini näha
ja tõdeda, et ei suuda seda matkida, kuna see on liiga peen,
järgneb sellele äkitselt pime tõdemus, et see on tekkinud juhuslikult.
See pole võimalik. Mida rohkem DNA kohta teame,
seda kindlamaks muutub nii disain kui selle juhtimine.
Neis seadmetes, mida loodus täis on,
on ühes kohas ehitus- ja tegevusjuhised,
kuid reguleerimise kontrollpaneel asub mujal.
Inimese tõttu leiti paari aasta eest
8 miljoni nupuga kontrollpaneel,
mis neid struktuure reguleerib ja need ei saa areneda nii,
et ühes kohas tekib lont ja teises failis kontrollpaneel.
See ei käi nii. See on võimatu. Nüüd on võimalik teaduslikult näidata,
et uusdarvinistlik nägemus on täiesti kindlalt vale.
Seda ütles juba ateist Nagel,
ühe ülikooli filosoofiaprofessor.
Thomas Nagel ütles, et see teooria on üsna selgelt vale,
kuna ei suuda seda seletada.
Võtame veel paar näidet. Meil on veel mõned minutid aega.
Räägid siin ka haist.
Jah. Haikala on vahva. Ta on kõige kiirem kala.
Mõõkkala sööstukiiruseks on isegi 100 km tunnis,
kuid tal on näos rasvanäärmed, mida haikalal pole.
Kuulake ujujad, kuidas uut rekordit teha.
Ta pritsib nahale rasva, mis vähendab hõõrdumist
ja aitab tal 100 km/h liikuda.
Hai seda ei vaja. Tal on kare, emailjas, väikestest soomustest pind.
Kui märgati, et ta parimaks sööstukiiruseks on 80 km/h,
võeti sellest eeskuju.
10 aasta eest ajasid olümpiaujujadki selga hai nahka jäljendava kalüpso
ja tehti uued rekordid. See keelati ära.
Määratleti, kui palju sellist pinda tohib olla,
kuna see lisab kiirust. See võeti kasutusele lennukeis.
Uuel Kanaari saartele sõitval Airbusil
säästab haikiht edasi-tagasi reisil 1400 liitrit bensiini.
Ka üks autotehas pani oma uuele sportautole haikihi
ja saavutas vähema bensiiniga suurema kiiruse.
Seda kasutatakse ka katseklaasidel.
Haikihiga laborinõud hülgavad baktereid
ja pole vaja neid pidevalt steriliseerida.
See on samuti huvitav rakendus.
Kui nendele näidetele mõelda, näeb,
et meil on avastamata rohkem kui leidnud oleme.
Jah. Sellel põhinebki uus bioonika valdkond.
Tunnen Bristoli Ülikooli bioonikaprofessorit.
Käisin tal Inglismaal paari kuu eest külas.
Seal on uus Nokia.
Otsitakse loodusest uusi, uhkeid, tummaks löövaid tehnilisi lahendusi,
hüpatakse üle arengufaasist ja tehakse kohe toode.
Stuart Burgess tegi äsja luuremasina ehk drooni,
mis püüab lennata sama hästi kui kiil.
Nad tegid seda paar aastat. Aasta aega mõistatati matemaatikat.
Droon tehti valmis, kuid see pole sugugi nii hea kui kiil.
Kiil on igati parem nii tehnoloogia kui reguleerimise poolest.
See näitab, milliseid lahendusi võib oodata.
Sellesse tasub panustada.
Räägime veidi kaamelist. Mida imelist on kaamelis?
Tavainimese silmis on imeline, et ta suudab liikuda kõrbes.
Ta on suur loom ja vajab suurt hulka vedelikku,
et ta seal ei nõrkeks. Kuidas ta ehitatud on?
Jumal tegi kaameli selleks,
et Ida targad jõuaksid kaugelt, kõrbe tagant Jeesuslapse juurde.
Kaamel oli ainus võimalik loom. Hobune poleks sama suutnud.
Kaamel võib liikuda nädala söömata-joomata.
Kui tal janu tuleb, suudab ta ühe sõõmuga 200 liitrit vett tankida.
Aga ta säilitab vett nii, et laseb öösel oma temperatuuri 34 kraadini,
et tal oleks higistamata ruumi seda kuumas tõsta.
38 kraadi järel hakkaks ta higistama.
Teemoonakott on tal selja peal ja nii on see rasvakäntsakas.
Kui see oleks naha all, kuumeneks ta üle.
Lisaks väljahingamisõhk. Kõrbes on hommikuti külm.
Kui reisijate hingeõhk aurub, siis kaamelil mitte,
kuna ta talletab väljuvast hingeõhust lähtuva niiskuse
ninas asuvate seadmete kaudu.
Kui tal pissihäda tuleb, ei lase ta sel veel kaotsi minna,
vaid muudab oma uriini hambapasta taoliseks.
Kogu tehnoloogia on selleks,
et ta suudaks liikuda söömata-joomata ligi 8 ööpäeva ja ligi 100 km.
Ilma kaameliteta ei saaks kuidagi asja.
Milline kurk tal peab olema, et korraga 200 liitri juua?
Olen kaamelitega tutvunud ja isegi neil tihti seljas istunud.
Nad on uhked loomad ning väga isikupärased ja toredad.
See on ehitatud nii,
et ühe lonksuga ta seda 200 liitrit muidugi ei joo.
Ta suudab kaotada suure osa oma kaalust.
Kuid tema punased verelibled on eriti tugevad ega lagune koost.
Selleks on vaja ka vastavat punaliblede struktuuri.
Kui kaotaksime veega 20-30 % oma kaalust, me sureksime.
Kaamelid aga mitte. Kaamel on kõigesööja.
Tema kurk peab vastu. Peale vee läheb alla veel nahk, luud,
soolased taimed jms, kui muud pole. Tal on väga tugevad hambad.
Mäletan, et olin Negevil kaameli seljas ja taskus oli pähkleid.
Selja tagant tulev kaamel tuli neid nuusutama.
Ta oleks võinud mu kintsust tüki hammustada.
Ta on niivõrd tugev loom.
Tema kahe varbaga käpad on nagu kaks magustoidutaldrikut,
et ta liiva ei upuks.
Liivatormi korral paneb ta nö kojamehed tööle.
Tal on pilkkile, mida meil pole, mis silmi puhastab.
Suure liiva korral tõmbab ta pilkkiled kaitseklaasina ette ja näeb neist läbi,
kuigi liigub nagu umbsilmi. - Liiv ei lähe silma ega pimesta.
Jah. See tehnoloogia võtab tummaks.
Tingimata peame rääkima ka mu absoluutsest lemmikust rähnist.
Meie kodumaja lähedal elab rähn.
Olen tihti peatunud teda kuulama.
Olen hakanud mõtlema, milline pea tal peab olema.
Ta taob puud nii suure jõu ja kiirusega.
Kui mina seda mis tahes kiivriga teeksin,
oleksin pärast invaliid.
Jah. Sulle ja teistele lindudele oleks see nokaut.
Nad kaotaksid teadvuse või saaksid tõsise migreeni.
Rähnil on mitmeid erinevaid organeid, mis seda võimaldavad.
Tema pea on nagu kevlarkiiver. See on paks.
Tema koljus on veidi vett, et aju ei loksuks.
Lisaks on löögi suund disainitud alati samas suunas liikuma.
Põnev on, et tal on ka lihaskiiver.
Rähni keel, mida ta vajab putukate tabamiseks,
väljub paremast sõõrmest. Sealt liigub see üles otsaette,
kus jaguneb kaheks, moodustades kui lihaskiivri.
Seejärel see ühineb uuesti ja tuleb nokatüvest välja.
See pingestub millisekund enne seda, kui nokk tabab puud.
Löögi jõud võetakse vastu pingestunud lihastega,
et ajud ei rappuks.
Rääkisime pilkkilest. Rähni puhul on tore,
et talle lendab puulaaste silma ja Looja on arvestanud töökaitsega.
Et praht silma ei läheks,
siis millisekund enne puu tabamist liiguvad pilkkiled silmi kaitsma.
Teiseks lööb ta nii kõvasti, et silmamunad lendaksid välja.
Pilkkile takistab sedagi.
Üsna peadpööritav tehnoloogia.
Ja kui ta oma keele 10 cm sügavusele puusse tulistab,
on selle otsas otsekui harpuun, mille piikidega putukat haarata.
Augu tegemine on raske töö, Lisaks harpuunile on keeles liimitehas,
nii et putukas jääb kinni nii piikide kui liimi külge.
Ta tõmbab putuka suhu, aga kui see liimi küljest lahti ei tule,
eritub näärmetest tema suus ainet, mis liimi lahustab
ja ta saab putuka alla neelata.
Täiesti uskumatu! - Ja nokk on iseterituv.
Meie noad nüristuvad, aga tema nokk teravneb iga löögiga.
Loojal oli rähni tehes vist lõbus. Seda kõike peab arvestama,
kuna siin kehtib põhimõte "kõik või mitte midagi".
Kuidas oleks evolutsioon lihaskiivri tekitanud?
Kas see oleks tasapisi muteerudes mööda pead arenenud?
Täiesti võimatu, kuna ta ju sureks,
enne kui jõuaks arendada
kogu seda vajalikku süsteemi.
Pole mõtet auku teha, kui sa sealt toitu ei saa.
Jah. Ja mida teha vahepeal keelega, mis silmade vahel lehvib?
See disainitud plaan ja kogu see automaatika on võimas.
Kui rähn puud lööb, tuleb pilkkile automaatselt ette.
Ta ei pea mõtlema, kas ikka mäletas kaitseprillid ette panna.
Jumal on hoolitsenud kõige eest pisidetailideni. Kõik töötab.
Ja veel ajafaktor, kuna kõik juhtub sekundi murdosas.
Pole aega mõelda, mida kõike oleks vaja teha.
Ja seda pole võimalik vähehaaval arendada,
kuna tervik ei töötaks muidu.
Täpselt. Kõik või mitte midagi.
Loomariik on täis sellist ühismängu. Kõik töötab tervikuna.
Näiteks, me ei elaks B12 vitamiinita kuigi mitut nädalat.
Kust see tuleb?
Bakterid teevad seda meile. Ise nad seda ei vaja.
Aga kõike on siin vaja. See on ühiselt töötav tervik.
Kõik variseb kokku, kui üks osa ära võtta.
Meil on veel viimane minut. Kas pole tõde,
et kõike, millest oleme rääkinud, on võimalik näha, kui tahta.
Aga kui sa ei peatu ja kõike iseenesestmõistetavaks pead,
ei märkaks sa kunagi seda tunnistust Loojast ja disainist.
Jah. Lapsed märkavad. Nad on parimad teadlased.
Teadus on tähelepanek ja sellest järelduse tegemine.
Lapsed järeldavad kohe õigesti,
et see ei arenenud ise, vaid keegi tegi selle.
Kuid koolimaailm võtab selle lastelt ära ja räägib,
et see on arenenud ürgsupist.
Iga inimene mõistab automaatselt, et eksisteerib Looja,
nagu Paulus Roomlaste kirjas ütleb.
Aitäh, Pekka Reinikainen.
Soovitan soojalt sinu uut soome- keelset raamatut Eläimet opettavat,
kus on palju rohkem näiteid, kui jõudsime täna arutada.
Aitäh, head vaatajad! Soovitan seda raamatut.
Soovitan ka peatuda fakti ees,
et elame keset suurt hulka väikeseid disainitud asju,
mis räägivad kõik sellest, et eksisteerib Disainer,
keda huvitab ka meie elu.
Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri