PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Räägime täna Iiobi raamatust.
See on pikk ja põhjalik Vana Testamendi raamat,
mis avab ainulaadsel viisil kannatuste teemat.
Mul on külas teoloog ja piibliõpetaja Rahvamisjoni Kolledžist.
Tere tulemast, Jarkko Haapanen! - Aitäh.
Õpetad Rahvamisjoni Kolledžis muuhulgas ka Iiobi raamatu teemal.
Räägi lühidalt, mis on Rahvamisjoni Kolledž?
See on kristlik rahvaülikool,
mis pakub õppeaasta kestvaid kursusi
ning ka lühemaid ja nädalalõpukursusi.
Meil on erinevaid õppesuundi.
Ise vastutan Piibli suuna eest. Kuid lisaks sellele on ka apoloogia,
rahvusvaheline, teenimistöö, immigrantide töö, noortetöö
ning misjoni suund.
Kõik võivad tulla õppima lühemaks või pikemaks ajaks
ning süveneda kristlusse ja Piiblisse. - Jah.
Lisainfot saab aadressilt kansanlähetysopisto.fi
Rääkisime sinuga juba ühes saates ainulaadsest Iiobi raamatust,
mille leiab internetiarhiivist.
Alguses toimub huvitav kihlvedu. Mis see täpselt oli?
Seal kirjeldatakse, kuidas saatan läheb Jumala ette
ja Jumal kiitleb saatanale: "Kas oled pannud tähele mu sulast Iiobit?
Sest tema sarnast maa peal ei ole:
vaga ja õiglane mees, kardab Jumalat ja hoidub kurjast."
Siit hakkab sündmusteahel veerema.
Saatan ütleb Jumalale: "Muidugi kardab ta Jumalat,
sest oled õnnistanud teda nii paljude heade asjadega."
Jumal annab saatanale loa Iiob proovile panna.
Katsumused toimuvad kahes etapis.
Esmalt kaotab ta oma varanduse ja lapsed
ning seejärel ka tervise.
Ja kui see juhtub ja ta on suures valus,
öeldakse, et tema kõrval on kolm sõpra.
Algul ei räägi keegi neist kaua midagi, sest näevad tema suurt valu.
Võib ette kujutada, mis tunne on kümme last kaotada.
Aga kui Iiob hakkab kaebama,
ütleb ta, et pole patustanud ja ta südametunnistus on puhas.
Kuid tema sõbrad pole nõus. Nad süüdistavad teda patus.
Mis nägemus neil sõpradel oli, ühelt poolt Jumala
ning teiselt poolt patu ja kannatuse osas?
Iiobi sõpradel oli selline arusaam,
et kuna Jumal karistab patu eest
kannatustega, arvasid nad,
et kuna Iiobi kannatused on nii suured,
peavad taustal olema kas laste patud või Iiobi enda patt.
Sest tema kannatused olid suured.
Nende lihtsustatud, toornägemus oli,
et kui kannatad, johtub see sinu patust.
Nii võiks öelda küll.
Mis puudutab Iiobit, siis arvab tema samamoodi,
kuid ta ei mõista, miks peab ta nii raskeid katsumusi taluma,
kuigi ta südametunnistus ei süüdista teda milleski.
Iiob möönab, et on teinud pattu.
Ta ütleb,
et Jumal on tema noorpõlve patud välja otsinud
ja näib nagu neid polekski andestatud.
Iiob on seni arvanud, et tema patud on andeks antud.
Iiobi raamatu alguses märkame,
et Iiob tõi oma laste eest ohvreid.
Osutatakse, et ta uskus laste puhul ohvri lepitavasse jõudu.
Arvan, et ta uskus seda ka enda puhul.
Aga kui Jumal hakkas tunduma vihase kohtunikuna,
kes teda karistab,
hakkas ta kahtlema, kas ta ikka on patud andeks saanud.
Näib, et tal on endast nagu kahetine arusaamine.
Ühelt poolt ta möönab, et on patune, samas peab ta end täiesti puhtaks.
Kuidas seda seletada?
Parim seletus on minu meelest see,
et ta usub niiöelda õpitud õigsusesse.
Teisisõnu - Jumal on tema patud armust andeks andnud
ja see on kingitus,
kuna on toodud ohver,
kes kandis tema eest karistuse.
Keegi teine on kannatanud tema eest. Toona toodi loomaohvreid.
Jah. - Selles raamatus räägib pikalt ja põhjalikult ka Jumal.
Kuidas sa need kõned kokku võtaksid?
Kui Jumal lõpuks suu avab,
siis Ta tõesti räägib oma loodust ja kuidas Tal on kogu võim,
et Ta on loonud kogu maakera.
Ta oli olemas juba enne seda, Ta eksisteerib nüüd ja ka tulevikus.
Jumalale kuulub tõesti kogu võim.
Kuid samas eksisteerib ka Jumala hoolitsus.
Jumalal pole üksnes võim, vaid Ta ka hoolitseb.
Kui Jumal räägib sellest, et Ta toidab ka kaarnapoegi,
näitab see koht väga kaunilt,
kuidas Jumal hoolitseb väikseimagi pisiasja eest oma loodus,
oma loodud maailmas.
Kui Iiob ütleb, et võtab tolle suure, kõikvõimsa Jumala käest vastu
ka kannatusi, siis räägib ta ka järgmist:
"Vaata, nüüdki on mul tunnistaja taevas
ja eestkõneleja kõrgustes."
Teises kontekstis ütleb ta:
"Ma tean, et mu Lunastaja elab."
Iiob igatseb ja räägib Kaitsjast ja Lunastajast.
Kas siit võib kuidagi näha,
et tal oleks nagu Päästja, Kristus?
Jah. On väga huvitav, et kui keset kannatust
kogeb ta ühelt poolt nagu Jumal oleks kuidagi tema vastu
või et Jumal on ta sihikule võtnud,
ning Jumal on karm ja vihane kohtunik,
siis keset seda kannatust hakkab ta igatsema vahendajat
püha Jumala ja enda vahele.
Kelle poole ta vaatab?
Ta ütleb 16. peatükis, kui õigesti mäletan:
"Jumala poole on mu pisarais silm,
et ta kohut mõistaks."
Kellelt ta abi otsib? Ta otsib abi selleltsamalt Jumalalt,
keda ta kogeb karmi, vihase kohtunikuna.
Tema igatsus on väga huvitav.
Siis tekib tal usk Lunastajasse.
Lunastaja ja lunastamine
tähendas Piibli ajal orja vabaks ostmist.
Ja kui Iisraeli rahvas pääses Egiptusest,
öeldakse, et Jumal lunastas oma rahva.
Nüüd tekib Iiobil usk sellesse,
et Jumal lunastab ta
ja vabastab ta.
Ja nii raamatu lõpus lähebki.
Jah. Ta saab kõik tagasi -
ta saab uued lapsed, saab tagasi varanduse. - Jah.
Raamat ei lõpe kannatusega.
Kuidas näed raamatu terviku seisukohast meid,
kes elame pärast Jeesuse tulekut, kui Lunastaja on tulnud, surnud
ning päästnud meid patu, saatana ja surma võimu alt?
Kuidas sobib Iiobi raamat
Piibli terviksõnumisse?
Mainisid Jeesust.
Kes on meie vahemees? Jeesus.
Fakt, et võime turvaliselt püha Jumala ees olla,
johtub sellest, et Jeesus lepitas meie patud.
Tema on meie Lunastaja ja vahemees.
Võiks öelda,
et Iiobil tekkis keset kannatusi usk Messias Jeesusesse.
Kuid arvan,
et nagu Vanas Testamendis olid teatud isikud Jeesuse eeltähenduseks
on ka Iiob üks Jeesuse eeltähendusi.
Siin on väga palju sarnasusi.
Kui mõelda lähteolukorrale,
kus Iiobit kujutatakse igati vaga ja täiusliku mehena,
siis sama võime öelda ka Jeesuse kohta.
Iiob on rikas. Tal on palju varandust.
Samuti saab Jeesus taevas Jumala Pojana osa
taevastest rikkustest.
Iiob pandi proovile ja ta pidi kannatama.
Jeesus tuli neist rikkustest alla. Miks?
Kannatama.
Süütu ohver tuli kannatama kogu maailma pattude pärast.
Nii ei johtunud ka Iiobi kannatus tema patust.
Iiob ei jäänud kannatusse.
Jumal tõstis ta sügavustest üles.
Jumal õnnistas tema elu lõppu rohkem kui selle esimest poolt.
Samuti ei jäänud Jeesus hauda, vaid tõusis üles, Taevasse.
Ja kui Jeesus tagasi tuleb, naaseb Ta oma kirkuses ja aus.
Iiobi ja Jeesuse puhul on nii palju paralleele.
Kogu Iiobi elu on teatud mõttes Jeesuse eeltähendus. - Jah.
Rääkisime sõpradest, kelle maailmapilt oli must-valge.
Kui kannatad, on see patu pärast. Kuid see pole Piibli sõnum.
See pole õige arusaam asjast.
Vahel õige kannatab. See ongi Iiobi raamatu ilmselge sõnum,
et Iiob ei kannatanud pattude pärast, vaid seetõttu, et oli nii õige,
või vaatamata oma õigsusele.
Kuidas näed seda Piibli tervikvalguses?
Kui keegi küsib: "Miks ma kannatan? Kas olen mingit pattu teinud?
Kas olen eksinud ja mind karistatakse?" Mida vastad?
See on hea küsimus.
Mõtleme sellele ilmselt vahete-vahel kõik:
Mille eest Jumal karistab, kui mingid asjad juhtuvad?
Kui vaatame Piibli esimestesse peatükkidesse,
kus toimub langemine,
siis maailmas eksisteerivad kannatused johtuvad sellest,
et inimene langes pattu ja kannatus pääses maailma.
Inimene valis selle kannatuse ise ja see johtub inimese patust.
Kuid samal ajal lükkab Piibel ümber üks-ühele mõtte,
et patused kannatavad rohkem ja vähempatused vähem.
Psalmides näiteks tuntakse palju pahameelt selle üle,
miks jumalavallatut saadab edu ja õige kannatab.
Meiegi peaksime ettevaatlikud olema,
enne kui väidame, millest mingi kannatus johtub.
Meenub üks juhtum Jeesuse tegevuse ajast -
juhtum pimedana sündinud mehega.
Jüngrid tulid Jeesuselt küsima:
"Kes tegi pattu, et see mees pimedana sündis?
Kas tema või ta vanemad?"
Siin on taustal taas mõte, et see peab kellegi süü olema,
kui too inimene pimedana sündis.
Mida Jeesus vastab?
Ta ütles: Ei tema ega ta vanemad.
Kindlasti olid nad patused,
kuid patt polnud põhjus, miks ta pimedana sündis.
Sel polnud patuga mingit pistmist.
Siis ütles Jeesus: Ta sündis pimedana,
et temas Jumala teod ilmsiks saaksid.
Kuidas need ilmsiks said? Jeesus tervendas pimedana sündinu.
Mehe pimeduse põhjus polnud kuskil minevikus
ja see polnud karistus pattude eest,
vaid selle tähendus avanes alles tulevikus.
Kas nii pole ka kannatustes üldiselt? Pauluski ütleb,
et praeguse aja kannatused pole võrreldavad tulevase auga.
Kas suudame üldse mõista
või elust ja kannatusest sotti saada,
kui me ei arvesta igaviku perspektiiviga?
Ütleksin, et see oleks üsna lootusetu mõte.
Sel juhul näiksid paljud kannatused
asjatute ja mõttetutena.
Keegi lihtsalt kannatab ja kõik.
Aga kui mõelda, et eksisteerib surmajärgne elu,
võib olla, et kuigi kogeme maa peal mõnd kannatust tühise ja mõttetuna,
võib see saada tähenduse alles igavikus.
Jumal tahab meid koju viia.
See on Jumala eesmärk.
Kui Paulus, kes tõesti teadis kannatuste tähendust,
kuna teda kiusati taga mitmetes linnades, kus ta käis,
ütleb ometi, et see pole midagi võrreldes igavikuga,
siis saame asjad õigesse mõõtkavva asetada.
Kannatused on ajalised, kestavad veidi aega,
nad pole mingil juhul täiesti tühised,
kuid igaviku perspektiivist
on nad piiratud ja lõpevad.
Me ei pruugi igale kannatusele maapealse elu vältel selgitust saada.
Ehk võime kunagi öelda,
et pidin kümme aastat kannatama, et meie elus see või teine juhtuks.
Näeme ehk kunagi, kuhu see on viinud.
Kuid mingil juhul ei saa me vastust kõigile kannatustele.
Ehk alles igavikus Taevas.
See on tähtis põhimõte, et ei hakataks mõtlema:
"Olen mingit pattu teinud ja mind karistatakse selle eest."
Samas ei tohiks ka lootusetusse sattuda ja mõelda,
et kõik on mõttetu ja elu on mõttetu, kui kannatan.
Kumbki pole Piibli sõnumi valguses tõsi.
Kuidas Jeesus Kristus, kes on meile kõige kese ja tuum,
kannatusse suhtub? Rääkisid juba, kuidas Ta pimedana sündinu puhul
kaotas süüdistuse nagu oleks tema või ta vanemad pattu teinud,
vaid selle eesmärk on tervenemine.
Milline oli Jeesuse lähenemisnurk?
Jeesus kannatas ise Jumalana ehk rohkem kui keegi teine. - Jah.
Miks Jeesus siia tuli? Ta tuli kannatama.
Kui Jeesus maa peal tegutses,
aitas Ta paljusid kannatajaid.
Ta tervendas haigeid, õpetas kannatuste teemal,
kuid Tema esmane missioon oli tulla kandma seda karistust,
mis kuulub meile, inimestele.
Ja kui sellest vaatenurgast vaadata, siis Jumal on juba karistanud Jeesust.
Kas Ta peaks siis kedagi veel teistki korda karistama?
See ei tähenda, et patul pole siin maailmas tagajärgi.
Jumal võib teatud moel karistada
ja meile mõista anda,
et oleme eksinud.
Kuid Jumal ei karista nii nagu me ära teeninud oleme.
Kuna Ta on juba karistanud Kristust.
Kui Jumal karistab, siis selleks, et päästa.
Siin on sellinegi vaatevinkel,
et kuna Jeesus Jumala Pojana on kannatanud,
siis Ta teab, mida kannatav inimene tunneb.
Ta on seda ise kogenud.
Ta on läbi elanud ka Jumala hülgamise.
Ta hüüdis ristil: Mu Jumal, mu Jumal, miks Sa mind hülgasid?
Sama kogemus on ka kannatajal ja oli ka Iiobil.
Kogemus, et Jumal on selja pööranud või kuidagi hüljanud,
Jumal magab ega vasta.
Jeesus on ka selle läbi elanud,
kuna Ta on 100 % Jumal ja ka 100 % inimene.
Siin on mitu lohutavat vaatenurka.
Kannatus ei johtu alati patust. Ma ei pea oma pattudes kaevama
ja püüdma selgitada, mida tegin või mis juhtus,
vaid ma elan andestusest.
Kuid teine suur asi on see,
et Jumal teab, mida ma kogen.
Lisaks parandab Kristus igavikus lõplikus mõttes kõik
ja kaotab kõik kannatused.
Siin ei paranda Ta kõike, kuid Taevas paranevad kõik,
kes pääsevad sinna usu läbi Jeesusesse.
Jah. Selles mõttes peab paika piiblisõna,
et Jumal tervendab kõik meie haigused.
Ta teeb seda lõplikult alles Taevas.
Ilmutusraamatus on pilt uuest Jeruusalemmast.
Seal räägitakse, et pole enam valu
ja Jumal kuivatab kõik pisarad.
Meil on jäänud veel mõni minut.
Rääkisime teises saates vajadusest meeles pidada,
et oleme alati Jumala käes. See oli Iiobi raamatu tugev sõnum.
Hingevaenlane peab luba küsima, et meie ellu sekkuda.
Me ei sõltu kunagi saatana armust, vaid oleme alati Jumala käes.
Jumal on ülim ja saatan on talle alistatud.
Jah. Luther võrdles saatanat ketikoeraga.
Ta ütleb, et saatangi võib haukuda ja uriseda
ning ka hirmutada, kuid ta on samal ajal ketis.
Jumal ei lase saatanal
Jeesusesse uskujat hammustada.
Aitäh, Jarkko Haapanen, et Iiobi raamatut avasid.
Õnnistust sinu õpetustöösse ja ellu!
Aitäh, head vaatajad!
On tõeliselt lohutav teada,
et kõiges, mida kogeme, oleme lõpuks Isa Jumala käes.
Jumala, kes on meie Isa, kuna Jeesus suri meie eest
ja teenis meile Jumala lapse seisuse. Me pole seda ise ära teeninud.
Jumal teab, mida kogeme. Uskumatu mõte!
Mitte üksnes seetõttu, et Ta teab kõike,
vaid kuna Ta on Kristuses ise maitsnud asju,
mida meiegi kogema peame. Õnnistust sinu ellu!
Jõudu järgida Kristust ja loota Temale kõigis olukordades!
Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri