PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Täna räägime loomisest,
disainist ja juhusest.
Räägime sellest,
kuidas Looja ja disaineri sõrmejäljed tegelikkuses näha on.
Külas on teadlane ja füüsikadoktor Vesa Palonen. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled saates varemgi olnud, kuid mitte viimasel ajal.
Oled jätkanud ülikoolis füüsikauuringuid.
Saate jaoks palusin sul lugeda
seda Douglas Axe raamatut.
Loodan, et ta annab andeks, kui tema nime valesti hääldan.
Alapealkirjaks on: Kuidas bioloogia kinnitab meie intuitsiooni,
et elu on disainitud.
Axe on üks maailma juhtivaid
ID ehk intelligentse disaini uurijaid.
Milline lugemiskogemus see oli ja mida sa sellest leidsid?
See oli mul juba lugemisnimekirjas. Hea et selleks tõuke andsid.
Minu kui füüsiku perspektiivist
näeb disaini enamvähem igal pool.
See on hea raamat.
Axe on molekulaarbioloogina uurinud,
kas evolutsioonimehhanism suudab seletada bioloogilisi struktuure
ja nende uut tekkimist.
Eriti on ta uurinud seda,
kui raske on elu põhimaterjali
ehk proteiinide juhuslik tekkimine
või evolutsiooni kaudu tekkimine.
Seal raamatus on palju muudki head, kuid see on tema peamine teema.
Seegi raamat näitab,
et evolutsioon seletab hästi väikeseid variatsioone,
kuidas bakter saab veidi paremaks
milleski, mida see juba oskab,
või mõni muu organ, mida veidi muundatakse.
Või kuidas vastatakse mingile keskkonnavajadusele
mingi olemasoleva struktuuri muutmisega.
Seda suudab evolutsioon hästi,
kuna evolutsiooni mehhanismi ehk loodusliku valiku ja mutatsiooni
ehk väikeste muudatuste abil saab olemasolevat varieerida.
Samamoodi kui tahad olemasoleva autoga suvilasse sõita,
on see veidi mugavam, kui sellele suuremad rattad paned.
See mehhanism suudab tekitada väikeseid variatsioone.
Aga kui räägime olemuselt uute struktuuride tekkest,
kus Axe on ekspert, on ta mõõtnud, kui raske see on.
Ta on mõõtnud, mida evolutsiooni mehhanism suudab ja mida mitte.
Näib, et kogu maakera ajaloo vältel
pole see suutnud tekitada ühegi proteiini tekkimist juhuse läbi
maakeral eksisteerivate ressurssidega.
Tema uurimistulemus on, et kui teed juhuslikult proteiine,
mis on, kuidas seda nüüd öeldagi,
molekulaartähtedest koosnevad pakid.
Kui tähtedeseeria kuidagi õigesse järjekorda saad,
saab see õige vormi
ja on funktsioneeriv legoklots mingi raku tööks.
Kui vaadatakse,
kui haruldased on toimivad legoklotsid juhuslike legoklotside seas
ehk juhuslike proteiinide seas,
on see arv 1:10 (üks jagatud kümnega 70. astmes).
Need astmed on ehk rasked, aga toon ühe näite.
Kui sul on pall kogu tuntud universumi pindalaga
ja laotad sellele juhuslikke proteiine.
Üks neist töötab.
Axe on üks juhtivaid uurijaid selles vallas, kuid neid on ka teisi.
See johtub sellest, et informatsiooni on raske juhuslikult tekitada.
Ebatõenäolisus kasvab eksponentsiaalselt.
Mida pikemat täherida sa juhuslikult tekitada tahad,
seda pikem see on ja ebatõenäolisus kordub pidevalt.
Nagu tahaks lotomängus mitut õiget numbrit saada.
Ühe õige numbri saamise tõenäosus on üks 30st,
kahe õige numbri tõenäosus on üks 900st,
järgmise õige tõenäosuse leidmiseks pead 30 korda korrutama.
Informatsiooni tekitamise võimaluse raskus kasvab väga kiiresti.
Rakk on seda infot täis.
Just seepärast on nii raske proteiini juhuslikult tekitada.
Seda võib kontrollida matemaatiliselt
teatud mõttes informaatika aspektist.
Kuid Axe on seda mõõtnud. See on empiiriline teadus oma parimal kujul.
Lõpuks on keegi testinud, mida evolutsioon suudab.
See ei paista suutvat toota ühtki proteiini.
Tähele tuleks panna seda,
et kui vaatame mis tahes elavaid asju meie ümber,
on need nagu nanorobotid.
Kui vaatad rohtu,
siis see on nanorobotitest koosnev taim.
See teeb end ise, kasvatab end ise
ja tekitab mulda uusi nanoroboteid.
Nad saavad oma energia päikesevalgusest.
Nende nanorobotite sees on molekulimasinad.
Iga raku funktsioon
nõuab tavaliselt 5-50 sellist proteiini.
Ehk see on nagu nanorobot,
millel on osad, mis on kõik omakorda masinad
ja masinate osad on proteiinid.
Ja ühtki sellist osa ei saa juhuslikult tekitada.
See on põhimõtteliselt Axe uurimistulemus.
Kui võimatu on ka kõige lihtsam ehk ühe sellise legoklotsi tegemine -
valida korduvalt jätkama väikest mutatsiooni,
kui evolutsioon seda ei suuda, kaob selle väitelt põhi.
Hetkel usutakse evolutsiooni minu arusaama järgi kahel põhjusel:
organid on ühesugused ja teaduslikule seletusele elust
peab olema looduslik ehk mateeria tasemel seletus.
Need on kaks peamist, minu meelest.
Kuna üks organ sarnaneb teisele,
ja tolle organi geenid sarnanevad teise omadele,
siis on nad tekkinud juhuslikult ehk üksteisest.
Kuid probleem on selles, et mis tahes asjadegrupi,
kasvõi kapis olevate nõude puhul,
võib neid mingite sarnasuste põhjal alati mingiks sugupuuks reastada.
Isegi kui suudad sarnasuste põhjal sugupuu luua, ei tähenda see,
et nad on tegelikult evolutsioonist sündinud.
Sama on ka automarkide puhul - neile võib teha hea sugupuu.
Kuid nad on kõik disainitud.
Tegelik küsimus on selles,
kas väidetav mehhanism - mutatsioon ja looduslik valik,
suudab teha hüppe ühest liigist teise.
Kui see seda ei suuda,
siis üksnes sarnasuste võrdlemisel, mis 95% evolutsiooniuuringutest ongi,
pole mingit tähtsust.
On muidugi tähtis teada, kui sarnased nad on,
kuid see ei tõesta selle tekkimist evolutsiooni kaudu.
Kui mehhanism ei tööta ja seda hüpet teha ei saa,
siis isegi kui see on lähedal, on see siiski valgusaastate kaugusel.
See on suurim probleem. Axe tegeleb sellega oma raamatus.
Vihjasid juba, et teine põhjus,
miks vaieldamatute faktide valguses
endiselt evolutsioonist kinni hoitakse,
on see, et selgitus peab olema looduslik ehk loomulik.
See ei saa olla üleloomulik. Seda nimetatakse naturalismiks.
Selgita, mis nägemus see on,
et sellest nii visalt kinni hoitakse,
kui see ei lase näha fakte.
Tasub meeles pidada, et teadus ei tegele hetkel tõe otsimisega,
vaid see on parima naturalistliku, loomuliku/loodusliku
ehk praktikas parima mateeria taseme seletuse otsimine millele tahes.
Sellel on oma mõju teoloogias.
Teadusliku teoloogia tegijad otsivad vaid loomulikke seletusi.
Kuid sel on ka suur mõju sellele,
kui mõtleme, kust tulid füüsikaseadused,
kust tuli universum ja kust tuli elu.
Ainus lubatud seletus
on mingi looduslik, materiaalse taseme seletus.
Mis see on? Pole muud mateeria taseme seletust elule,
kui et see tekib kuidagi juhuslikult.
Isegi kui meie mõõtmised näitavad,
et evolutsioonimehhanismiga seda ei juhtu.
Axegi osutab oma raamatus hästi olukordadele,
kus uurija, kes evolutsionimehhanismis kahtleb,
kuid räägib sellest siiski nii,
et esitleb mingit teist mateeria taseme seletust,
mida veel ei tunta, kuid ta spekuleerib midagi,
siis see uurimus avaldatakse ja teda ei vallandata.
Kuid uurija, kes väidab,
et evolutsioonimehhanismist ei piisa uute struktuuride ja info tootmiseks
ja parem seletus on intelligentne disain,
siis sellist uurimust ei pruugita kuskil avaldada,
sest väidetakse, et pole esitatud mateeria taseme seletusi.
"Kas arvad, et mateeriast ei piisa või? See pole teaduslik. Sa ei tee teadust.
See on mingi usuvärk. Jänkide kohus tuleb kohe võimule. Bla-bla-blaa."
Teadusringkond tegeleb teatud mõttes soovmõtlemisega,
et sinna ei taheta minna, kuna tagajärjed võivad halvad olla.
Need ei meeldi neile, nii et seda ei lubata.
Teatud mõttes on tõsi,
et on kergem uurida mateeria taseme protsesse.
Kuid teadus ei peaks tegelema sellega, mis on kergeim,
vaid sellega, mis on tõde.
Kuid kõikehõlmavat seletust,
miks lubatakse teadusringkonnas hetkel vaid mateeriataseme seletusi,
ma ei oska anda. Sellega on ilmselt osaliselt seotud ka inimese süda.
Kuid nii see hetkel siiski on,
et empiirilised ja teoreetilised arvutused ja katsed näitavad mitmeti,
et evolutsioonimehhanismist ei piisa uute struktuuride ja elu tekitamiseks.
Sellest piisab väikesteks, täheldatavateks variatsioonideks.
Ja üldiselt põhinevad evolutsiooni tõestused
kasvõi keskkooli bioloogiaõpikus kas sarnasustele
või täheldatavatele variatsioonidele.
Aga et midagi tõeliselt uut tekiks - süda, kopsud, mõni molekulimasin,
päramootor bakterile vms, mingeid uusi masinaid,
siis mõistavad kõik, et vahevormid ei funktsioneeri.
Seepärast väikeste muutuste korduv jätkama valimine ei toimi,
kuna töötama peab terve süsteem.
Just neist terviksüsteemidest ehk molekulimasinatest moodustubki elu.
Neid süsteeme on väga raske astmeliselt parandada.
Sa ei paranda mootoreid, arvuteid
astmeliste, väikeste bitisuuruste muutustega.
Disainer mõtleb välja uued kontseptsioonid,
mis teostatakse ühekorraga ja vaheetapid ei pea töötama.
On mõningaid teadlasi,
kes kahtlevad selles naturalistlikus seletuses,
kuhu ei mahu mingit disaini.
Üks neist on Matti Leisola Soomes,
kelle soomekeelsest raamatust "Evolutsiooniusu imemaal"
on ilmunud juba kolmas trükk.
See on väga hea raamat, mis räägib ka tema teest
ja kui raske on olla teisitimõtleja.
Mis sa sellest raamatust arvad?
See sisaldab head infot
ja on ka meelelahutuslik teaduse sotsioloogiline kirjeldus,
kuidas teadusringkond reageerib, kui keegi hakkab asjades kahtlema.
Näeme teadusringkondade silmakirjalikkust teatud asjades,
kui samal ajal öeldakse,
et ollakse katsete, mõõtmiste ja mõistuse kasutamise poolel.
Kuid piisavalt suurtes küsimustes, näiteks selles,
mida evolutsioonimehhanism tegelikult suudab,
on see professor kogenud üllatavaid olukordi.
See näitab hästi, et teadlased on inimesed.
Teine raamat teiselt julgelt teadlaselt
nimega J. C. Sanford
on "Organimaailm degenereerub -
Geneetiline entroopia ja genoomi saladus".
Räägi midagi selle kohta.
Sanford on tuntud geneetik.
Pärast pensionile jäämist julges ta kirjutada raamatu,
kus tegeleb teemadega,
mis on teatud mõttes järg Axe ja tema kaaslaste tööle,
kes näitavad, et evolutsioonimehhanism ei tööta.
Sanford tegeleb inimese geneetikaga,
kus tekib pidevate mutatsioonidega nii palju vigu ja mida see tähendab.
Kui palju halbu mutatsioone suudab looduslik valik välja jätta?
Tulemuseks on see,
et igasse inimesse tekib 30 - 300 kahjulikku muutust,
sõltuvalt tõlgendusest,
millest looduslik valik võib maksimaalselt pooled välja jätta,
kui surevus väga kõrge on.
Meie genoomi koguneb üha rohkem veidi kahjulikke vigu.
Eksperdid möönavad,
et inimese genoom degenereerub
ja tema kõlblikkus halveneb.
Evolutsioon ei arenda meist pidevalt midagi suurepärast,
vaid siingi näitavad empiirilised tõendid,
et üha rohkem on vigu, geneetilisi haigusi, probleeme.
Õnneks areneb arstiteadus kiiresti
ja selle mõju saab leevendada.
Teaduse areng on selles mõttes äärmiselt tähtis.
Kuid antud valdkonnas töö alles käib.
Näeme, kas teadus on suurtes asjades isekorrigeeruv või mitte.
Kuid siingi näeme,
et empiiriline materjal viitab asjade degenereerumisele,
mitte sellele, et mutatsiooni ja loodusliku valiku mehhanism
paremate lahenduste, tervise ja kõlblikkuse juurde viiks,
vaid näib, et asi on vastupidine.
Need on nii põnevad teemad, et saateaeg on juba lõppemas.
Füüsikast pole me üldse jõudnud rääkida.
Pidingi ütlema, et sul on paar minutit aega rääkida, mis füüsikas toimub.
Kuidas näivad need asjad sinu uurimisvaldkonna valguses?
Füüsikas on disain palju ulatuslikum teema
kui ainult bioloogias, kuigi bioloogia on hea näide.
Füüsikas näeme disaini väga mitmel tasandil.
Alates universumi suurtest omadustest nagu laienemiskiirus
ja selle "musta paugu" algolukord, kui kõik plahvatas.
Laienema hakanud olukord pidi väga organiseeritud olema.
Laienemiskiirus pidi olema täpselt õige,
et see liiga vara kokku ei variseks, vaid sobivalt kaua jätkaks
ning ka liiga kiire poleks ja struktuurid moodustuda jõuaksid.
Selle aluseks olev tuumafüüsika tuleb hästi timmida,
et üldse mingid algaineid tekiksid.
Loodusseadused peavad väga täpsed olema,
kuna algainete eluks soodsad omadused
muutuvad võimalikuks vaid teatud füüsikakonstantide juures.
Tähtede funktsioneerimine
ehk miljardeid aastaid põlevate küünalde tekitamine on väga raske.
Füüsika tuleb väga täpselt seadistada.
Teame, et loodusseadustel ja konstantidel on konkreetsed piirid,
ilma milleta elu pole võimalik. Need tuli seadistada väga täpselt.
Kui rääkida algainete omadustest, näiteks veemolekulide omadustest,
siis paljud keemikud on öelnud,
et see näib disainituna ja täpselt elu jaoks sobivat.
See on täpselt sobivalt reageeriv, lahustuv ja termiline, nagu seegi,
kuidas kasutame planeeti soojusvahetuseks ja jäätumiseks.
See on ainete seas erandlik veel sellegi poolest,
et selle tahke olek on kergem - jää ujub.
Jää ei teki järvede ja merede põhja, mil elu vees oleks võimatu,
vaid kaitsva kihina järve pinnale.
Üksnes vee imelistest omadustest on raamatuid kirjutatud.
Kui vaadata kvantfüüsikat, siis see peabki just selline olema,
et algained ja nende kaudu elu võimalikud oleks.
Kas saan lihtsurelikuna õigesti aru,
et alates väiksematestki faktoritest elus
kuni kvantfüüsikani näib,
et disain on, nagu Axegi ütleb, vaieldamatu fakt.
Iseasi on, kuidas inimene seda seletada tahab.
Kui ta tahab seletada,
et see tohutult detailne disain on vaid juhuse tulemus, võib ta seda teha.
Aga väga intelligentselt mõtleb seegi,
kes ütleb, et disain nõuab disainerit.
Täpselt.
Disain seletab suures mastaabis füüsikast, keemiast, astronoomiast
ja bioloogiast täheldatud asju, mida teeb ka intuitsioon.
Kui näed mingit mootorit, siis tead, et see on arvatavasti disainitud.
Tead, et see on funktsioneeriv tervik omavahel sobivate osadega jne.
Kui näed bakteri sabas veel paremat mootorit,
miks sa siis sama järeldust ei tee?
Teame seda. See tugev intuitsioon ütleb juba lasteski,
et see on disainitud.
Kuid samas võib minu meelest öelda,
kui ei nõuta, et kõik teaduslikud seletused oleksid mateeria tasemel,
et teaduslikult parim seletus
bioloogiale, organitele, uuele infole selles
ja ka füüsikaseaduste peenseadistusele,
mis on eluks täpselt sobiv, mille juhuslikkus on üliebatõenäoline,
et see on disainitud.
Aitäh, füüsik ja teadlane Vesa Palonen,
et meenutasid meile seda vaieldamatut fakti.
Õnnistust ja juhatust sinu ellu! - Aitäh.
Aitäh, head vaatajad!
On värskendav endale meenutada,
et elu näimine disainituna
on konkreetne fakt.
Piibel ilmutab, et see on nii,
kuna Jumal on selle disainer ja disainis ka meid.
Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri