PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Meil on täna vägagi keskne teema.
Räägime ohvrist.
Külas on Timo Keskitalo.
Tere tulemast! - Aitäh.
Töötad täna moslemitega. Räägi veidi, mida see hõlmab.
Töötan Patmose Misjoniseltsis.
Nad on vabastanud mind tööks
moslemite ja islami taustast tulnutega.
See on misjonitöö Soomes.
Õpetan neid, kes tahavad tutvuda kristlusega
või jüngerdama neid uusi kristlasi, kellel on moslemi taust,
ja varustama neid tegelema omasarnastega nii Soomes kui mujal.
See on minu töö peamine sisu. Lisaks on vastav õpetustöö
sh Radio Patmoses, mis tõhusamalt tööle hakkab.
Kuulake sealt piibliõpetusi,
mida vastaval teemal pean.
Aitan kristlastel näha, mida tasub moslemit kohates Piiblist esile tõsta.
Pärast selle saate tegemist
tuleb moslemeil suur ohvripüha. Räägi, millega tegemist.
Tänavu, 2016. a, on see püha 12. septembril.
Moslemite kalender on meie omaga võrreldes liikuv.
Igal aastal liiguvad asjad kümme päeva ettepoole.
2017. a on see püha ilmselt septembri alguses.
Moslemeil on aastas kaks suurt püha ja lisaks ka väiksemaid.
Üks on paastu lõppemise püha ja teine on too ohvripüha.
Ohvripüha on huvitav selle poolest, et sel on ka piibellikud juured.
Selle püha traditsiooni järgi
tapavad moslemipered moslemimaades mingi ohvrilooma.
Veri peab tavaliselt voolama.
Türgis näiteks võib mõne suurlinna korrusmajaderajoonis
olla rohkelt kitsi ja lambaid,
keda pered õuel tapavad,
et ohvritalitust pidada.
Mäletan, et lugesin kunagi, kuidas Soomes korrusmaja vannitoas
tapeti mingi kana, kuid see on meil ebaseaduslik.
Põhimõtteliselt tapavad moslemipered looma
selle mälestuseks,
et Jumal andis Aabrahamile poja asemele ohvrilooma.
Kui sel ajal kuskil moslemimaailmas viibida,
näeb loomakarju
või kedagi mootorratta pakiraamil kitse vedamas,
kes viiakse perele tappa.
Sel aastaajal näeb sellist vaatepilti.
Viitad sellele raskele, Vana Testamendi kirjakohale,
kus Jumal käsib Aabrahamil oma poja ohverdada.
See on täiesti mõistetamatu.
Viimasel hetkel, kus selgub, et poja ohverdamine polnudki plaanis,
tuleb asemele loom.
Täpselt. - See on seega asendusohver.
Kas see moslemite püha sisaldab asenduse mõistet?
Jaakko Hämeen-Anttila tõlgitud Koraanis,
Soome uusimas koraanitõlkes, kasutatakse just sõna 'asendusohver'.
Koraan räägib sellest sündmusest nagu Piibelgi,
et Jumal pani Aabrahami proovile, kui käskis tal ohverdada
talle antud tõotuse poja.
Aabraham hakkas kuulekalt tegutsema.
Jumal peatab ta viimasel hetkel ja ütleb:
"Näen, et oled kuulekas ja mu käsule ustav. Ära puuduta poissi!"
Ja Jumal andis loomaohvriks lamba
'kallihinnaliseks asendusohvriks'. Just sellist väljendit kasutataksegi.
Jumal annab kallihinnalise asendusohvri.
See on tulevikuvormis, otsekui prohvetlik väljend.
Jumal annab kallihinnalise asendusohvri.
Kuskil mujal islamis seda asendusohvri mõtet pole.
See on ainus koht ja see on seotud tolle igaaastase pühaga.
kui see nagu puuritakse iga moslemi hingemaastikku.
Olen vestelnud moslemitega, kes on lapsena seda püha jälginud.
Peres oli lemmiktall, kellele oli isegi nimi pandud.
Kui saabus ohvripüha, araabia keeles Eid al'Adha,
mõnedes teistes keeltes kasutatakse sõna korban,
mis tähendab 'ohvrit', mille leiame ka Piiblist,
siis võtab isa lemmiktalle, tapab selle
ja lapsele jääb nuttes meelde lemmiklooma tapmisega seotud valu.
Miks? Isa selgitab, et see on asendusohver.
Kas tänapäeva moslem mõistab seda just niimoodi?
Et see püha õpetab
asendusohvri vajalikkust.
Paljudes islamiõpetlaste tekstides
rõhutatakse, et see pole patuohver
või asendusohver meie pattude eest
või et Jumal ei nõua meilt pattude eest ohvrit.
Sest on nii ilmne, et just selles asi ongi.
Seda ilmset asja püüavad paljud moslemiõpetajad jõuliselt eitada
ja inimeste mõtteist kaotada.
Ometi lausuvad paljud moslemid looma ohverdades palveid,
kus nad patte andeks paluvad.
Paljudes moslemitraditsioonides
on sellega seotud palved pattude andekssaamiseks.
Selle tausta valguses on huvitav mõelda,
et Uus Testament räägib loomaohvrite kohta,
sh Iisakit asendanud loomaohvrist,
et need ei suutnud patte ära võtta.
Heebrealaste kiri õpetab,
et need ei kaotanud kuidagi patte ega teinud inimest pühaks.
Mitte iialgi! Mitte kunagi!
Ei varem ega hiljem.
Neil polnud pattu kaotavat mõju, vaid need tuletasid patte meelde.
Need on vari, eeltähendus tulevast ohvrist,
mis on täiuslik. - Ehk asendusohver meenutab,
et vajame seda, kuna meil on patte.
Ja need tuleks andeks saada.
Need on pihta saanud, kes patte andeks paluvad.
Meil on vaja need andeks saada.
Ja kuna me ise seda ei suuda, vajame asendusohvrit. - Täpselt.
Vestlesin kunagi ühe noore Pakistani mehega,
kes õppis näitekunsti.
Ta oli näidelnud veidi seebiooperites ja Pakistani telesarjades.
Teda huvitasid näidendid ja nende intriigid, loovestmine, filmid.
Ta rääkis, kuidas ta oli lapsest peale mõelnud, mis on selle loo mõte
ja mis rolli see asendusohver või tall mängib.
Lugesime koos 1. Moosese 22. ptk.
Ta ahmis selle "näidendi" käsikirja,
kuna see rääkis talle detaile, mida ta polnud kunagi kuulnud,
kuigi oli aastaid seda näidendit kogenud.
Lugesime Johannese evangeeliumi 1. peatükist,
mida ütles Ristija Johannes.
Pea meeles, et Ristija Johannes on moslemitele prohvet.
Ristija Johannes ütleb:
"Vaata, see on Jumala Tall, kes võtab ära maailma patu."
Tolle näitleja silmi valgusid pisarad,
kuna äkitselt ta mõistis, mis on selle loo intriig,
kes on peategelane,
ja millele viitab see hinnaline asendusohver.
Mul tekkis mõte näitekunsti keelt kasutada.
Jumal korraldas Aabrahamile sellise näidendi, nagu filmi.
"Aabraham, sina mängid isa rolli,
kellel on üksainus poeg, keda sa armastad.
Näitlete seda, mida mina kavatsen teha.
Ära karda, see on üksnes näidend. Te näitlete seda.
Teed nii, et sul tuleb poeg ohverdada. See on näidend. Pead poisi tapma.
Poiss võtab ohverdamiseks puud ja kannab need kohale,
sest kui ma selle ellu viin, kannab poeg tegelikult ohvripuid."
Jeesus kandis oma risti ohvripaika.
"Sina pead sama tegema. Iisak peab ohvripuid kandma.
Lähete kohale ja näitlete lõpuni,
ja siis ma räägin, mis juhtub."
Aabraham näitleb oma rolli, võtab tule ja noa,
tõstab poja ohverdamiseks noa, ja siis ütleb Jumal:
"Cut!", nagu režissöör ütleb filmivõtetel.
"Toome kaskadööri. Selle ohtliku stseeni näitleb teine.
Aga kui see tegelikult juhtub, siis meil kaskadööri pole.
Siis juhtub see tõeliselt, kuid hetkel on see vaid film, näidend."
Aabraham ei pidanud oma poega ohverdama,
aga Kõikvõimas Jumal ohverdas oma Poja.
Asendusohvriks.
Siin oleks nagu kolm faasi, kui õigesti aru saan.
Esmalt õpetaks Piibel nagu,
mis siin peegeldub ja mida mõistavad ka moslemid,
et on vaja ohvrit. See on esimene faas.
Järgneb pikk ajalugu loomaohvritega,
mis islamis veel osaliselt jätkub, kuid on kristluses lõppenud.
See lõppes teatud põhjustel ka judaismis.
Esmalt on vaja ohvrit. Sellele järgnevad loomaohvrid.
Kuid kõik mõistavad, et üks ohvriloom ei suuda kaotada kogu maailma patte.
Nagu Heebrealaste kirjas öeldakse: mitte iial, mitte kuidagi. Võimatu.
Tekib võimas ootus selle ohvri järele,
kelle abil kõik patud andeks saab.
Siis ütleb Ristija Johannes:
"Vaata, see on Jumala Tall, kes võtab ära maailma patu."
Nüüd täitus see pikk näidend,
mida oleme näidelnud põlv põlve järel templiohvrites,
Aabrahami ohvrit meenutades.
Moslemid meenutavad endiselt Aabrahami ohvrit.
Huvitav on see,
et moslemid ei usu Jeesuse ristisurma.
See on jahmatav, sest kõigest Piiblis kirjutatust
on just selle kohta kõige kindlamad ajaloolised, piiblivälised tõendid.
See on sündmus, millele viitavad Kreeka ja Rooma ajaloolased
ning juudi ajalooürikud. Kõik viitavad, et Jeesus sureb ristil.
See on kinnitatud nende ajaloolaste kirjutistes, kes ei usu Jeesust.
See tõesti juhtus. See sündmus on niivõrd kindlalt ajalukku ankurdatud.
Ometi ütlevad moslemid, et seda ei juhtunud:
Jeesus ei surnud ristil.
Moslemeil on täiesti võimatu seda sündmust aktsepteerida.
Nii hülgavad moslemid Jeesuse asendusohvri.
Nad ütlevad: Ei.
Kuid on see üks koht islamiusus, kus rõhutatakse asendusohvrit.
See on ehk ainus nupp, millega asjad võivad avaneda.
Tuleb vajutada Aabrahami poja asendusohvri nuppu.
See on Jumala põhimõte ja moslemid teavad seda,
sest näitlevad seda igal aastal. Tänavu sügisel etendub see taas.
Võime öelda, et see on tähtis põhimõte.
Ja see teostub Jeesuse ristil.
Kui mõtleme kristlastele, siis üsna paljud räägivad ohvri puhul
meie ohverdamisest ja meie ohvrist,
ja sellest, et meie peame end täielikult Jumalale andma
ja elama täielikult Jumalale. Me peaksime end ise ohverdama.
Ja ohverdama konkreetselt ka asju, raha jne jumalariigile.
Kas on oht,
et kristlasedki kaotavad selle kristluse jaoks keskse ohvrimõtte?
Sest asi pole sugugi minu ohvris,
mis on olematult väike, mida ma ka ei teeks,
võrreldes Jumala enda ohvriga, kui Ta oma Poja ohverdab.
See on tõsi. Kaasaja inimesele on see ehk vastumeelne mõte.
Me ei taha sõna 'ohver' üldse kasutada.
Igasugust ohverdamist nähakse meie tänapäeva kultuuris
kuidagi psühholoogiliselt haigena.
Mõte, et Jumal on ohverdanud oma Poja
või ehk peaks ütlema täpsemalt, et Jumal ohverdab Jeesuses enese.
Ta ei ole sadistlik Isa, kes oma Poja ohverdab,
vaid Jumal ohverdab ristil meie eest Iseenda.
Jumal tuleb ja kannatab ja näitab,
et Tema armastus meie vastu on nii suur.
Ta on valmis oma armastuse pärast kannatama.
Nagu tõded, on tõsiselt rünnatud
kristlikku õpetust asendava lepitusohvri kohta.
Mõnede süüdistuste väitel
on Jumal oma Poja ohverdav koletis.
Kuid nii satume sügavasse vette, kuna peame rääkima Kolmainsusest.
Kristluses on õpetus, et kõik,
mida üks neist kolmest isikust teeb, olgu Isa, Poeg või Püha Vaim,
või mis nendega juhtub, juhtub kõigele kolmele,
kuna meie Jumal koosneb kolmest isikust,
kuid on samas üks jumalik olend.
Kõik mis ühele juhtub, juhtub ka teistele.
Selles mõttes, kui Jeesus end ohverdab,
ohverdab end Jumal. - Täpselt.
See on Jumal ise. Siis pole asi selles, et Ta saadab oma Poja seda tegema
ja vaatab ise pealt.
Nagu Korintlaste kiri ütleb:
Jumal oli Kristuses ja lepitas maailma iseendaga.
Oleme siin evangeeliumi tuumas,
nii sügaval kristliku sõnumi keskmes kui üldse võimalik.
Meie Lääne ühiskond on muutunud kuidagi niivõrd puhtaks, kliiniliseks
ja pinnapealseks, et ohvri mõte tundub meile vastumeelne,
kuid meid raputab ehk tagasi tegelikkusse moslemite kohalolu,
kes usuvad ja tähistavad seda ohvrit igal aastal.
Kui saaks, ohverdaksid nad Soomeski looma ja näeksid, kuidas veri voolab.
Neile on see ohvri mõte konkreetne igal aastal.
Koos nendega jõuame ehk taas lähemale Piibli tegelikkusele
loomaohvrite kaudu ja näeksime, et ohver on tõeline.
See nõuab verd. - Ja keegi on hästi öelnud,
et see Jumala Poja ohver on igasuguse muu ohverdamise
ja selle kaudu Jumalaga osadusse pääsemise lõpp.
See lõpetab kõik muud ohvrid.
Ja kui lõpuni mõelda, on see lisaks ka igasuguse verevalamise
ja vägivalla ja kurjuse lõpp.
Kuna Jumal võtab Endasse kõik patu ja kurjuse,
et seda täielikult lõpetada.
Teame, et see kestab,
kuna kõik ei usu seda ja me pole veel Taevas.
Aga lõpuks lõpetab see üks Jumala Poja ohver kõik teised ohvrid.
See lõpetab lõpuks täiuslikult kõik vägivalla ja verevalamise.
Ilma verd valamata pole andeksandmist.
Moslemeil on väljend, et häbi saab kaotada vaid verega.
Nad teevad sellest järeldusi ja tegutsevad selle põhjal.
Kuid lõplik vastus sellelegi on Jeesuse rist.
Jeesuse rist ja seal valatud veri kaotab ka häbi. Patuhäbi.
Jõuaksime otsekui oma mõtlemisvõime piiridele,
kui mõtleme, et kui Jeesus seda ohvrit teostades ristil suri,
hoolitses Ta oma ema vanaduspõlve eest ja ütles Johannesele:
"Vaata, sinu ema" ja emale: "Vaata, sinu poeg."
Ta kindlustab, et Tema ema eest hoolitsetakse.
Pisimate detailideni süüviv armastus
lähtub risti sõnumist.
Et Jeesus ei ohverdaks samas ka oma ema,
hoolitseb Ta tema eest.
Et Tema saaks olla ohver. - Täpselt.
Jeesus kaotab meilt vajaduse ohverdada,
et Jumalaga osadusse pääseda.
Ta võtab meilt vajaduse kellegi suhtes vägivalda kasutada
oma surmaga.
Vajaduse ohverdada kedagi teist või end ise ohvriks tuua.
Seda pole vaja.
See on kuidagi tõeliselt sügav ja kõige kesksem asi.
Kas eksin, kui ütlen, et tänapäeva kristlus tekitab muret,
kuna kõikjalt tuleb tagasisidet, et sellest enam ei räägita?
See on tõsi. Kui öeldakse, et sellest enam ei räägita,
on Jumalal selle vastu ravim ja meie seas on suur hulk moslemeid,
kes selle teema meie seas taastavad.
Neile, kes tahaksid sellest vabaneda
nagu see ei kuuluks tsiviliseeritud, humaansetele kristlastele,
toovad moslemid selle teema tagasi
nagu paljud teisedki kesksed asjad Piiblis.
Moslemid sunnivad meid sellele uuesti silma vaatama.
Jumal otsekui raputab meid: Tagasi Piibli juurde!
Tagasi Piibli õpetuse juurde!
Meil oleks veel üht saadet vaja, sest meil on jäänud vaid mõni minut.
Veel üks mõõde Jeesuse tohutu ohvri kohta.
See on hingehoiu teemaline mõõde ja ravib inimest.
Kui mõelda, kuidas võiksin iial pääseda osadusse püha Jumalaga,
kui mina olen patune, siis on see kooslus võimatu.
Patune inimene ei pääse kunagi Jumalaga osadusse.
Proovin igasuguseid ohvreid,
püüan end muuta kuni väsimuse ja meeleheiteni,
kui olen tõeliselt siiras.
Ja kõik ei sõltugi minu ohvrist ja tegemistest.
vaid Tema on kõik teinud.
Ta ütleb: Langeta nuga.
Ja ennäe, valmis on asendusohver.
Jah. 1. Moosese 22. peatükis öeldakse Piiblis,
et Jumal vaatab enesele ohvritalle.
Ja sellel mäel, otsekui Jeruusalemma Kolgata mäel,
hoolitseb Jumal selle eest, et see ohver teostatakse.
Jumal hoolitseb selle eest.
See tall oli selle kohta vaid väike ennustus.
Ja kõik ohvrid olid üksnes ennustus. Ükski neist polnud lõplik.
Ei ükski neist sajandite vältel toodud miljoneist ohvreist.
Huvitav on seegi, et kristluses lõpevad need kõik Jeesuse tulekuga.
Kõik oleks nagu Ristija Johannese sõrm: Vaata.
Vaata, Jumala Tall, kes võtab ära maailma patu.
Aitäh, Timo Keskitalo. See oli äärmiselt tähtis, keskne teema
ja õpetab, et meil tasub kuulata kõiki oma naabreid ja sõpru,
mis neil öelda on.
See võib meile õpetada midagi uut meie enda piibliusu kohta
ja aidata meil hinnata seda, mis meil on. - Jah.
Aitäh. Õnnistust sinu tööle! Juhtimist kõigil vestlustel ja kohtumistel!
Aitäh, head vaatajad! Üheainsa ohvriga
tegi Jumal täiuslikuks need, kes usuvad.
Taevasse pääsemiseks on vaja täiuslikkust.
Rääkisime sellest Timo Keskitaloga ühes teises saates, mida näeb arhiivis.
Meil pole seda täiuslikkust ei nüüd ega kunagi.
See on Jeesusel. Tema üksi on täiuslik.
Uskudes Temasse ja Tema ohvrisse pääseme igavesse ellu.
See on kristlus. Jäägu see alatiseks meie keskele ja südameisse!
Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri