PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohviku saatesse!
Piiblikohvik. Meil on Piibel. Meil on erinevaid tõlkeid.
Kuid minu tänane külaline töötab selle nimel,
et kõigil oleks Piibel või selle osad oma keeles.
Wycliffe'i Piiblitõlkijate tegevjuht Hannu Sorsamo, tere tulemast!
Kui keegi pole kunagi Wycliffe'i Piiblitõlkijatest kuulnud,
siis kuidas tutvustaksid lühidalt, mis organisatsioon see on?
OIeme Soome ühendus,
mis on osa suurest, rahvusvahelisest Wycliffe'i ühenduste võrgustikust,
mille nägemuseks on,
et evangeeliumi muutev vägi võiks puudutada kõiki inimesi
kõikjal maailmas oma keeles ja omast keskkonnast lähtuvalt.
Nagu nimi ütleb, kuulub meie töösse ka Piibli tõlkimise edendamine,
kuid ka palju muud,
mis on seotud emakeele kasutamise võimaluste tugevdamiseks.
Tegime sinuga juba ühe saate, kus rääkisid ka oma taustast.
Võtan sel sõnal sabast kinni, et see sisaldab ka palju muud.
Minul oli kunagi liiga kitsas arusaam Piibli tõlkimisest.
Kui mõelda mingile rahvale, siis mida kõike tähendab Piibli tõlkimine?
Üsna ulatuslik küsimus. - Mida see sellele rahvale tähendab?
Rahva puhul tahaksin keskenduda selle töö mõjudele.
Mida tähendab see lisaks sellele, kas raamat saab tõlgitud?
Piiblitõlketöö loob eelduse emakeelse koguduse tegevusele,
emakeelse koguduse sünnile, kasvule ja õitsengule.
Jumala Sõna saab oma keeles inimesi puudutada
sügavamate küsimuste puhul ja seda oma kultuurikontekstis.
Kui tahame mõista piiblitõlketööd laiemalt,
siis kinnitab see igal moel
kogukonna eeldusi oma keelt kasutada
emakeelse kirjaoskuse ja hariduse kaudu.
Kõike seda, mis meil soomlastena pähegi ei tule.
Ole sa soome- või rootsikeelne,
on sul kõigil elualadel võimalik oma keelt kasutada.
Kuid see ei vasta tõele
paljude nõrgemas positsioonis olevate vähemuskeelte puhul maailmas.
Nende emakeele kasutamine võib piirduda oma koduga.
Koolis räägitakse muud keelt, arsti juures pead võõrkeelt rääkima,
kui kohtusse satud, pead võõrkeeles asju ajama.
Kui satud kristlikku kogudusse,
räägitakse sealgi võõrkeeles mingist võõraste rahvaste Jumalast,
sest Ta ei räägi ju nende keelt.
See on tore mõte, et Jumal räägib minu keelt.
Nägin hiljuti videot, kus räägiti, et Jumal on tulnud lähedale,
kui Ta meie keelt räägib.
Kui rääkida kõigest muust selle ümber, siis kas pole nii,
et kui on keel, on ka grammatika, mille alusel seda räägitakse.
Piiblitõlketööga seoses luuakse ka õpikuid
keele ja grammatika õpetamiseks.
Rahvas saab sama, mis meil Soomes juba kaua aega on olnud -
meil on oma soomekeelne keeleõpe ja grammatika.
Jah. Töötasin ise viimased kümme aastat
bamunka rahva juures Kamerunis.
Uurisin seal peamiselt keelt
ja osalesin kirjakeele arendamise algetapis.
Bamunka keelt polnud varem süstemaatiliselt kirjutatud.
Üks mu parimaid kohalikke sõpru, nimega Daniel,
töötas minuga koos kuid.
Uurisime koos keelt ja kogusime materjali.
Analüüsisin seda ja tegime ettepaneku,
kuidas võiks bamunka keelt kirjutada. Tegime sellest esimese visandi.
Kogu selle keelematerjali kogumise töö ajal
osales Daniel väga innukalt,
aga oli hämmeldunud selle suhtes, mida teha üritasime.
Püüdsin tihti seletada, et uurime ja arendame kirjakeelt,
et võiksite kirjutada ja lugeda bamunka keeles.
Ta raputas pead ja imestas.
Kui jõudsime etappi, kus algvisand olemas oli,
ning püüdsime seda katsetada, kirjutas Daniel esimesed sõnad.
Siis ta vaatas mind ja ütles:
Nüüd mõistan, miks me seda kõik need kuud tegime.
Talle oli võõras mõte sellest, et oma keeles võib kirjutada ja lugeda.
Inimesed viitasid tihti bamunka keelele kui mingile murrakule.
Mis keele murrak? Ei tea, aga see tähendas, et see pole nagu õige keel.
See on selline maainimeste jutt, öeldi tihti.
See pole sama hinnaline keel nagu inglise, prantsuse ja muud kirjakeeled.
Selle kaudu tugevneb ka rahva enesehinnang ja identiteet.
Samas loob see eeldused
koguduse tegevusele ja Jumala Sõna kuulutamisele.
Piiblitõlketöö laiemas tähenduses
loob eeldusi inimeste võrdõiguslikkusele
nii Jumala kui inimeste ees.
Jumala ees selles mõttes, et Jumal räägib ka nende keelt
ja nemad võivad rääkida Jumalaga oma keeles.
Inimeste ees selles mõttes, et neilgi on emakeelne kirjaoskus
ja nad võivad oma keeles põhiharidust saada.
Selles mõttes on piiblitõlketöö väga fundamentaalne
ka rahva kirjakeele loomise tõttu.
Tüüpiliselt küll. On ka olukordi, kus tehakse piiblitõlketööd keeltes,
kus juba eksisteerib kirjakeel ja me ei pea sellega tegelema.
Need on pigem harvemad juhud.
Väga tihti toimub kirjakeele loomine piiblitõlketöö alustamisega koos.
Kriitikud aga ütlevad: "Tüüpiline! Kristlased lähevad sinna
ning hakkavad neile oma usku ja oma raamatut pähe määrima.
Maailmas on paremaidki raamatuid. Te hävitate kohaliku imelise kultuuri."
Mida vastad Wycliffe'i Piiblitõlkijate Soome tegevjuhina
sellisele süüdistusele?
Kultuuri hävitamisest võib rääkida,
kui välismaine misjonär tuleb kogukonda
ja sunnib kohalikele peale oma evangeeliumitõlgenduse sellest,
mida Jumala Sõna neile tähendab,
ja hakkab väljastpoolt määrama, mis on kristlasele sobiv ja mis mitte.
Peame tunnistama, et seda on misjoniajaloos juhtunud.
Meil on hea kristlastena kollektiivselt tunnistada,
et sellist sundivat misjonitööd on ajaloos tehtud.
Et on orel kohale viidud ja kästud sellega mängida.
Jah. "Teie enda pillid on kuradist ja peate üksnes meie pille mängima."
See on veidi ülepakutud kirjeldus.
Peame sellest meelt parandama ja analüüsima pidevalt oma tegevust,
et me seda täna enam ei teeks.
Kui vastandame selle piiblitõlketöö parimate tulemustega,
siis rahvas saab oma keeles, oma lähtekohtadest uurida,
mida evangeeliumi sõnum nende kultuuri keskel tähendab.
Kui olin bamunka rahva seas, oli üks põnevamaid asju näha,
kuidas emakeelne kogudus selle üle pidevalt arutles.
Mida tähendab olla bamunka ja olla kristlane?
Mida võime oma rahva traditsioonidest säilitada?
Mis neist ehk hüljata tuleb?
Ehk näiteks esivanematele ohverdamine?
Kristlaste meelest oli seda raske evangeeliumisõnumi osana näha.
Me ei pea ju enam kartma esivanemate vaime! - Just.
Samas - kuidas saame sellele uue kristliku sisu anda.
Seda on juhtunud ka Euroopa kristluse ajaloos.
Üks konkreetseid näiteid ilmnes,
kui bamunka rahva kuningas minu sealviibimise ajal suri.
Korraldati suur pidu, mille sisust ei tasu põhjalikumalt ehk rääkida,
kuid kogu rahvas võttis sellest osa.
Kristlik kogudus arutas, kuidas nemad selles osaleda saavad.
See sisaldas ebajumalateenimisega seotud elemente.
Lõpuks nad osalesid peol,
kuid oma grupina ja oma tingimustega
ning määratlesid ise, kuidas kristlastena oma osalust esitleda.
"Oleme endiselt selle rahva osa,
kuid peegeldame oma usku ka laiema üldsuse seas."
Piibli tõlkimine annab võimaluse ise vaadata ja tõlgendada,
kuidas sellest usust aru saada.
Muidu ollakse sõltuvad teistest, kes rääkima tulevad,
kui pole mingit muud allikat.
Sa sõltud teiste nägemustest asjade suhtes.
Aga kui saab öelda, et siin on Jumala enda ilmutus meile,
saab inimene seda ise tõlgendada ja vaadata, kuidas ta seda mõistab.
See on samasse lähtekohta jõudmine, kus meie oleme.
Jah. Siin on isegi kaks perspektiivi. Üks neist on see, mida mainisid.
Olen ise aktiivne subjekt, kes uurib ja kes laseb Jumalal endale rääkida.
Või mida tähendab evangeelium meile ühiselt?
Teine perspektiiv on see, et kui evangeelium on võõrkeelne,
ei pruugi see vastata kõigile meie küsimustele.
See ei pruugi sisaldada mõisteidki, mida arutame.
Bamunkade juures
oli täiesti teine mõistete kogumik nende harrastatud rituaalide kohta
Neid oli võimatu inglise keeles arutada kuna polnud vastavaid mõisteid.
Kuidas saaks siis evangeelium neile küsimustele võõrkeeles vastata?
Selles mõttes on see teene, mitte teise alaväärtuslikkuse tõttu,
vaid see on millegi hea võimaldamine
selle asemel, et midagi ära võtta.
Jah. Ja seegi on ohtlik mõte,
et kultuur on staatiline ja muutumatu.
Teame ajaloost väga ohtlikke näiteid,
kus taotletakse kultuuri puhtust, mida ei tohi muuta.
Ükski kultuur pole muutumatu. Kuid kust muutus lähtub?
Kas välise sunni mõjul või kogukonna omal soovil?
Nagu esitlesin mõtet: Mida tähendab olla bamunka ja kristlane?,
peaksime kõik seda endalt pidevalt küsima.
Mida tähendab olla soomlane ja kristlane?
Mida räägib evangeelium
meie tänapäevasest soome kultuurist?
Või mingi subkultuuri kohta, mille osana end tunneme?
Tahaksin kritiseerida mõtlemist,
et eksisteerib mingi kristlik kultuur.
Igas kultuuris peaksid kristlased arutama:
mida Jumala sõna meile räägib?
Ei eksisteeri mingit puhast etnilist rassi. See on ohtlik mõte.
Mil määral lähtub piiblitõlketöö algatus
rahvalt, kelle juurde minnakse,
ja kui palju on see välise tahu algatus?
See on väga õrn dünaamika ja vaheldub.
Meil on mõlemaid näiteid.
On selliseid, kus piiblitõlketöö algatus lähtub kogukonnast ja kogudusest.
Algatus võib lähtuda ka rahvuskirikust, kes teeb selle rahva seas tööd.
Algatus võib lähtuda ka välismaiselt misjoniühenduselt.
Seegi on minu meelest sobiv, kui nägemus ja algatus sealt tuleb,
kuid kuidas seda arendama hakatakse on iseasi.
Kas hakatakse oma projekti tegema
või istutama nägemust ja tegema piiblitõlketööd
lähtuvalt kohalikest vajadustest?
Räägime veidi sellest, kuidas seis hetkel on.
Kui suurel osal maakera rahvastikust on omakeelne Piibel
ja kui palju on neid, kel pole veel vähimatki osa sellest?
Keegi ütles kunagi hästi: vale, emavale ja statistika.
Statistika on neist kõige hullem. Seda ei tasu puhta kullana võtta.
Kui aga mainida umbkaudseid arve,
siis terve Piibel eksisteerib ca 550 keeles,
mis katab ehk 90 % maailma rahvastikust.
Need on väga üldistatud arvud.
Uus Testament on olemas veel 1300 keeles.
Kas 500 + 1300?
Jah. Ja veel 1000 keelde on tõlgitud Piibli osi.
Ja maailma eri paigus on käimas ca 2000 piiblitõlkeprojekti.
Mõnel neist võib Uus Testament olemas olla ja nüüd tõlgitakse Vana.
Kuid on ka neid, kel pole veel midagi. Projekte on erinevaid ja eri faasides.
Kokku on neid ca 2000.
Ja need pole ainult Wycliffe'i omad, vaid kõik piiblitõlkeprojektid kokku.
Arvutasin peas umbes, et ca 5000 keeles on mingi Piibli osa.
Kui paljude keelteni veel üldse jõutud pole?
Mitte päris 5000. Ca 3000 keeles on midagi
ja sinna kuuluvad ka need, kus midagi käimas on.
Aga lisaks käsilolevatele projektidele
on hinnanguliselt vaja alustada piiblitõlkeprojekte
veel ca 1800 keeles. Mingit sorti piiblitõlkeprojekti.
See arv sisaldab keeli,
kus on kunagi midagi tehtud, kuid vajatakse veel midagi,
ja ka keeli, kus pole kunagi midagi tõlgitud.
Ütlesid, et ca 90 protsendil on olemas terve emakeelne Piibel.
See sisaldab neid, kel pole
ja kes kasutavad teist keelt, kus on mingi piiblitõlge.
See hõlmab emakeelseid kõnelejaid.
10 % seast leiab ka neid, kelle puhul leitakse, et vajadust pole.
On keeli, kus piiblitõlkeks puudub vajadus. - Miks?
Hea küsimus. Kas seetõttu, et keel on selgelt välja suremas
ja seda räägib vaid vanem sugupõlv ja nooremad kasutavad muud keelt,
või on rahvastik identiteedilt selgelt kakskeelne
või kahekultuuriline,
nii et piiblitõlkest ja ühes keeles tegutsevatest kogudustest piisab
nende usuliste vajaduste
ning ka vaimsete ja majanduslike vajaduste täitmiseks.
Need hinnangud kõlavad väga täpselt ja pole teada, kes neid annab,
aga neid vajadushinnanguid tehakse kõikjal maailmas.
See on ilmselt raske ülesanne.
Kas alustada teatud rühmale tõlketööd või mitte?
Ja kes seda otsustab? Millest see vajadus lähtub?
Minu järgmine küsimus võib veidi hullumeelne tunduda.
Kas tasub üldse väikestesse keeltesse tõlkida?
Miks sa seda minult küsid? Kes otsustab, kas tasub?
Mult küsitakse seda aeg-ajalt.
Olen vale inimene vastama.
Küsimus peegeldab mõtteviisi,
kus piiblitõlketööd nähakse taas nagu meie jõuluvana rollist lähtuvalt.
Me nagu annetaksime neile midagi ja siis arvutame, palju see maksab.
See on tasuvus-mõtlemine. Kas meil tasub seda teha?
Selle jõuluvana-mõtteviisi puhul küsitakse,
kas tasub selle vaese pere lapsele osta suur elektrirongirada.
Seda tuleks küsida neilt kogukondadelt.
Kas teil tasub endale Piibel tõlkida?
Sel juhul on vaatenurk hoopis teine.
Iseasi on, kui küsime,
kas meil Soome Wycliffe tõlkijatena tasub saata kedagi
mingi konkreetse projekti juurde või osaleda mingis projektis.
Kuid kas tasub Piiblit tõlkida, tuleb küsida kogukonnalt endalt.
Nemad otsustavad,
kas nad tahavad ja kas tasub nende keelde Piibel tõlkida?
See on veidi ohtlik küsimus,
kuna maailma mastaabis pole soomegi keel mingi suur rühm.
Oleme väike rühm võrreldes suurte maailmakeeltega,
aga kui panna suuruse järgi kirja kõik maailma 7000 elavat keelt,
siis oleme oma viie miljoni kõnelejaga siiski üsna kõrgel.
Aga kui sellele mõelda,
siis on õnn, et kellegi meelest tasus meie keelde Piibel tõlkida.
Agricola nägi vaeva ja tõlkis ning meil on omakeelne Piibel.
Jah. Ma ei tunne soomekeelse Piibli
ja selle tõlkimise ajalugu väga hästi,
kuid tasub tähele panna, et protsess oli väga pikk.
Ja selle tulemusi nägi väga pika aja pärast.
Kui mõelda,
et piiblitõlkimisele kuluvad 20-30 aastat on väga pikk aeg,
siis soomekeelset Piiblit tõlgiti veelgi kauem.
Kui mõelda rahva kirjaoskusele, siis seegi ei tulnud üleöö,
vaid arenes sadade aastatega. Ajad olid muidugi erinevad.
Me ei saa seda tänasega võrrelda.
Midagi räägib see ka ajaloo vaatevinklist.
Tihti nõuab see pikki ajaperioode
ja töö viljadki võivad ilmneda alles pika aja pärast.
Soome Wycliffe'i tegevjuht Hannu Sorsamo,
oled teinud seda tööd kümme aastat välismaal
ja nüüd oled Soomes.
Nagu kosija küsis kunagi mõrsjalt: miks just mina?, küsin mina sinult:
Miks just sina? Miks just see töö?
Miks sina isiklikult just seda tööd teha tahad?
Osaliselt johtub see loomulikult enda huvidest.
Kui seda tööd alustasin, tundsin, et saan selles oma andeid kasutada.
Samas oli tähtis seegi, et pean seda tööd äärmiselt oluliseks,
halvustamata muud misjonitööd.
Samas arvan, et ilma piiblitõlketööta,
eriti vähim saavutatud rahvaste puhul,
ei teki seal kogudust,
mis võiks evangeeliumiga oma rahvani jõuda.
See on minu meelest niivõrd fundamentaalne ja kõikehõlmav töö,
et sellega on seotud ka rahva ja ühiskonna usulised vajadused
ning ka vaimsed vajadused, kui rääkida kirjaoskusest
ja selle kaudu võrdõiguslikkusest enamustega.
See puudutab ka materiaalseid vajadusi.
Mulle meenub üks näide, kui selleks veel aega on.
Üks Nepaali kirjaoskuse arendamise projektis osalenu ütles hiljem,
et äri läheb nüüd paremini, kuna ta oskab arvutada.
Praktilise kirjaoskuse projektiga paranes ka arvutamisoskus ja äri.
Ka materiaalsed vajadused saavad oma keele kasutusega täidetud,
nii et suudetakse parandada oma elutingimusi. Kõik koos.
Keskseimaks selles on ehk emakeelse koguduse tegevus.
Viimane küsimus. Kuhu tuleb pöörduda,
kui keegi selle kohta lisainfot tahab?
Kas mõne meie koostööpartneri poole,
või otse meie poole Wycliffe'i Piiblitõlkijates.
Esmalt võib tellida
meie tasuta lehe Sanalla Sanoen
ekraanil nähtavalt veebilehelt.
Saadame sulle kaks viimast numbrit
ja lisaks saad neli korda aastas Palvejuhise,
mis aitab selle töö eest palvetada. Tellimus ei maksa midagi.
Seejärel võib mõelda, mis rollis kaasa lüüa,
kas palvetaja või toetajana või oma tööpanusega.
Viimasel juhul võta ühendust ja arutame seda.
www.wycliffe.fi
Aitäh, Hannu Sorsamo. Jumal õnnistagu seda tähtsat tööd!
Aitäh, head vaatajad!
Mida rohkem sellele mõtlen ja siin Hannuga vestlen,
tekib taas tunne,
et oleme saanud nii palju, et ei suuda seda mõistagi.
Meil on keel, võimalus lugeda ja kõik muu,
mida peame iseenesestmõistetavaks.
See kes on palju saanud ... Kuidas see väljend oligi?
Sellelt ka palju nõutakse
ehk peame olema valmis seda head jagama.
Uurige Wycliffe'i veebilehte.
Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri