PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime Piiblikohvikus nagu ikka Piiblist.
Stuudios on piibliõpetaja ja pastor Jukka Norvanto.
Tere tulemast! - Aitäh.
Oled teinud pikalt populaarseid raadiosaateid,
kus Piiblit salm-salmilt käsitled.
Nüüd kirjutasid sissejuhatuse Piibli raamatutesse,
mis kannab nime Siseneme Piiblisse.
Sissejuhatusõpetus tähendab,
et igale piibliraamatule kirjutatakse väike sissejuhatus.
Räägime sellest kohe,
kuid enne küsin, et kuna oled kaua Piibliga tööd teinud,
siis kuidas kirjeldaksid, mis raamat see Piibel tegelikult on
ja mida on tähtis Piiblit lugema asudes teada.
Tähtsaid asju on ilmselt mitmeid.
Lähtekohaks on ehk siiski mõte,
et Jumal on loonud kõik, mis maailmas näha ja inimesegi.
Kui inimene tahab teada, mida Looja meist arvab,
pole meil muud allikat, kui see, mida Ta on ise endast rääkinud.
Midagi on Ta ehk endast rääkinud ka looduses
ja nii võib üldise ilmutuse põhjal Tema kohta midagi järeldada.
Kuid see on üsna ebamäärane ja vajame erilist ilmutust, ehk Piiblit,
kus Ta räägib täpselt, miks on maailmas nii halb,
ja kuidas taastada osadust Jumalaga,
mis meil tavaliselt puudub.
On huvitav, et statistika järgi väheneb kahjuks pidevalt Piibli lugemine
nii kirikutöötajate kui noorte kui kõigi seas.
Ometi on sinu raadiosaadetel, kus käsitled Piiblit salmhaaval
sõna otseses mõttes kaanest kaaneni,
liialdamata kümneid tuhandeid kuulajaid.
Kunagi kuulsin, et 80 000.
Iganädalaste kuulajate arv ulatub isegi 200 000ni.
Peab ilmselt olema suur huvi Jumala Sõna ja Piibli vastu,
kui niimoodi autodes, kodudes ja mujal piibliõpetust kuulatakse.
Mis siin viltu on? Piiblit ei loeta, kuid huvi näib olevat.
Uurimused räägivad ilmselt
kirikutöötajate vähenenud soovist Piiblit lugeda.
Ja peaks ilmselt mõtisklema, millest see johtub.
Aga kui nüüd tõsiselt mõelda,
siis kust mujalt saame põhjendatud teavet Jumala kohta kui Piiblist?
See on ilmselt tänapäeva mõju,
kus eri maadest tuleb eri uskude esindajaid
ja rahvas hakkab mõtlema, kas Piibel on ainus asjalik allikas.
Piibli asemele võetakse eri kujutlusi. Selle asendab kujutlusvõime.
On sümptomaatiline, kui kirikuteenrid ei tunne ega loe Piiblit.
Kust nad siis inimesi õpetavad?
Teine allikas on kujutlusvõime või kogemus. Need pole tingimata valed,
kuid kas need õpetused toovad meid Jumalale lähemale?
Kiriku ülesanne on vahendada maailmale teavet Jumalast.
Teine põhjus on selles,
et inimesed on traditsiooniliselt rohkem huvitatud Piiblist kui kirikust.
Miks see nii on, on samuti omaette küsimus.
Arvan, et traditsiooniline huvi Piibli vastu on olemas.
Raadiosaadete puhul
pole vaja kuhugi minna ega avaldada kellelegi oma huvi.
Võib kellegi nägemata kodus raadio avada ja kuulata.
Õpetad iga nädal 200 000 inimest.
Mis on sinu jaoks tähtis, kui Jumala Sõna avad?
Olen püüdnud lähtuda nn kliendikesksusest.
Esimestes saadetes mõtlesin ehk 40-aastasele mehele,
kes mind õlletoop käes kuulab. Mis ma neile räägin?
Ma ei saa eeldada, et tal eelnevalt suured teadmised on.
Olen rääkinud selgelt taustadest, kui uut raamatut alustan.
Millises olukorras see kirjutati ja millega see seotud on?
Selgitan ka keerulisi sõnu.
Ma ei eelda inimestelt suuri teadmisi.
Pauluse kirjad on võimsaks teoloogiliseks pauguks,
kus peab mingeid eelteadmisi omama, et edasi liikuda.
Kuid üldiselt lähtun sellest, et kuulajal pole eriti eelteadmisi.
Nüüd kirjutasid sissejuhatusõpetuse "Siseneme Piiblisse"
igale Piibli raamatule.
Mida sa selle raamatuga taotlesid?
Kui mõelda inimestele,
kes elasid samal ajal Vana või Uue testamendi prohvetitega,
kasvõi Pauluse ja Peetruse ajal, siis neile olid need teemad tuttavad.
Nad teadsid, kes on Peetrus ja Paulus või Nehemija
või keegi teine Vanast Testamendist. Neile polnud vaja seda seletada.
Neile polnud vaja Nehemija ajal öelda, et Jeruusalemma müürid on varemes
ja keegi peab need taastama.
Meie aja rahvas ei tea tingimata, milline oli olukord Jeesuse sünni ajal,
nii et tuleb selgitada.
Ka seda, millised ümbritsevad riigid hirmu tekitasid.
Näiteks Assüüria, Paabel ja Pärsia või kuidas Egiptus arenes.
Need mõjutasid ka tavainimeste elu. Sama lugu on meilgi Soomes.
Kui mõni naaber relvi täristab, mõjutab see kuidagi kõigi elu.
Kui inimesele midagi rääkida, on tal hea tausta teada.
Mõne prohveti kaudu tulnud sõna ei toimunud vaakumis.
See oli alati olustikuga seotud.
Sissejuhatusõpetus ei räägi ehk nii palju kultuuridest ja geograafiast,
kuid hea on mõista sedagi,
et näiteks Iisraeli rahva eluala oli väga väike
ja asus kolme kontinendi sõlmpunktis, kus käisid kas pidevad lahingud
või kuhu tuli idast, lõunast, Euroopast või Indiast rohkesti kaupmehi.
Seda on hea teada.
Neile, kes algselt sõnumit kuulsid, polnud vaja seda rääkida, meile on.
Esimene asi, mida inimene märkab, kui Piibli kallale asub,
on selle kaheks jagunemine -
Vana Testament ja Uus Testament.
Kuidas selgitaksid nende suhet?
Kas lühidalt või pikalt? - Saateaeg on kahjuks piiratud.
Vanas Testamendis on suur hulk tõotusi
ja seal on ka palju jutustust inimese pattulangemise kohta.
Jumal valis ühe rahva
oma ilmutuse vahendajaks.
See üks rahvas sai alguse ühest inimesest.
Temaga hakkas Jumal rääkima.
Talle sündis üks poeg, sellele paar poega jne.
Neile anti erinevaid tõotusi selle kohta,
et mingil hetkel tuleb maailma keegi,
kes suudab murda patu, surma ja kuradi võimu,
kuhu alginimesed langesid.
Vana Testament jääks nagu pooleli. Ei räägita, kas see juhtus või mitte.
Viimase Vana Testamendi raamatu kirjutamisest möödub 400 aastat,
enne kui tuleb Uus Testament, mis ütleb, et nüüd on aeg täis;
nüüd on tõotused täitunud. Uus Testament räägib,
mis Jeesusega juhtus, mida Ta tegi ja õpetas.
Kirjades räägitakse, mida see meie jaoks tähendab.
Võiks öelda nii, et Vana Testament on täis tõotusi
ja Uus Testament räägib, kuidas need täitusid.
Kui meil oleks vaid Uus Testament,
me ei mõistaks, miks see kõik pidi juhtuma.
Teatud mõttes Uus Testament seletab Vana Testamenti
ja neid mõlemat uurides saame tervikpildi Jumala üldisest ilmutusest.
Kui ma tänapäeva kristlasena näiteks kirju loen,
on need mulle kõige lähemal, kuna räägivad, mida kõik tähendab.
Vana Testament valmistas ette, Uus Testament räägib täitumisest
ja kirjad sellest, mida see tähendab.
Nii võib öelda küll.
Kirjade kohta ütleksin veel nii palju,
et neidki ei kirjutatud üldiselt kristlastele nõuandeks,
vaid need olid tavaliselt seotud mingi olukorraga, eriti Pauluse puhul.
Paulus kirjutas oma kirjad peamiselt enda rajatud kogudustele.
Ta tundis enamikku neist inimestest.
Kuid mõnest kohast lahkumise järel hakkas seal probleeme tekkima.
Nad kirjutasid Paulusele ja küsisid eri probleemide suhtes nõu.
Paulus vastab tihti neile küsimustele.
Aga kui me ei tea küsimust, millele ta vastab,
võime tema vastuseid veidi metsikult tõlgendada.
Võtame ühe hüpoteetilise olukorra.
Võtame näiteks Pauluse kirjad filiplastele ja galaatlastele.
Oletame, et Paulus kirjutas kirjad samal päeval ja andis kullerile,
kuid see ajas adressaadid segamini
ja viis galaatlaste kirja filiplastele ja filiplaste oma galaatlastele.
Galaatias valitses judaism ja naasmine judaismi.
Probleemküsimus oli: kas päästeks tuleb pöörduda judaismi.
Kiri Filiplastele aga ütles: Tubli, jätkake samas vaimus!
Kui tublid filiplased oleksid saanud galaatlaste manitsuse,
et kes on teid ära võlunud jms, oleks see kahju toonud.
Seega on hea teada, et kõik kirjad ei kehti kõigis oludes.
Nende kirjutamiseks oli põhjus. Sissejuhatuses on hea neid mainida.
See oligi minu järgmine küsimus.
Sissejuhatuse mõte on aidata mõista.
Võtame näiteks Jaakobi kirja.
Seal on üsna karm jutt, et kui usku tegudes näha pole,
pole see õige usk, sellest pole kasu ja see isegi ei päästa.
Kuid inimene, kes tunneb end ebaadekvaatsena,
peab Jaakobi kirjast siiski mõistma, et see ei sisalda kogu sõnumit.
Tõsi. Peaksime nagu teadma, mis küsimusele vastatakse.
Seal räägitakse, et päästeks ei piisa usust Jumala olemasolusse.
Seda usuvad kurjad vaimudki, kuid pole päästest osa saanud.
Sarnaselt teiste kirjadega,
vastatakse Jaakobi kirjaski mingile küsimusele.
Roomlaste kiri käsitleb erandina ülevaadet tervest õpetusest neile,
kellega Paulus polnud kohtunud.
Kuid teistes kirjades selgitatakse konkreetseid küsimusi.
Vastust konkreetsele küsimusele
ei tasu laiendada kõigile olukordadele,
vaid tuleb tegeleda konkreetse juhtumiga.
Toon Uuest Testamendist veel ühe näite.
Näiteks 1. Kiri Tessalooniklastele.
Keegi võib öelda, et mis ma selle sissejuhatusega ikka peale hakkan,
ma lihtsalt loen Piiblit.
Aga näiteks 1. Kirja Tessalooniklastele lugema hakates tasub üht-teist teada.
Jah. - Näiteks, mis linn see Tessaloonika on
ja kes on kirja autor Paulus. - Täpselt.
Tessaloonika on tänapäevalgi Kreeka suuruselt teine linn.
Sealse koguduse algaegadest räägib Apostlite tegude raamat.
Paulus läks sinna, tekkis kogudus. Paulus läks edasi Ateenasse.
Tessaloonikas tekkis küsimus,
et kust nad teavad, kas Jeesus üldse tuli.
Paulus vastab küsimustele Jeesuse teise tulemise jms kohta.
Näiteks, mis saab neist, kes jõuavad enne Jeesuse tulekut surra?
1. ja 2. Tessalooniklaste kirja kirjutamise vahel on vaid mõni kuu.
Ta vastab esimesele küsimusele
ja järgmises kirjas täiendavatele küsimustele peamiselt samal teemal.
Ta püüdis nende kirjadega vastata muuhulgas ilmselt teatud hirmule.
Mis saab, kui suren enne Jeesuse tulemist?
Tõsine küsimus ju, millele võib mõelda kes ja kus tahes.
Just sellistele küsimustele oma sissejuhatusõpetuses vastadki
nii Vana kui Uue Testamendi raamatute puhul.
Kes kellele kirjutab? Mida on tähtis teada? jne.
Mida ütled Piibli lugemise puhul suhtumise kohta?
Kui vajame teatud põhiteadmisi,
et seda mitte valesti tõlgendada,
siis mis on tähtis suhtumise puhul?
Suhtumisi võib olla mitmeid.
Kui keegi võtab käsile näiteks Tessalooniklaste kirja,
kuna mõtiskleb ka ise selle üle, mis temast saab või kust ta teab,
millal Jeesus tagasi tuleb või kui on sel teemal probleeme,
siis Piiblisse minnakse neile küsimustele vastust otsima.
Kui Piiblit sellise meelsusega lugeda, siis Jumal ka vastab.
Aga tasub meeles pidada, nagu üks piibliseletaja kord rääkis,
et ta ei võta enne pastakatki kätte, kui on kirja 50 korda läbi lugenud,
ja hakkab alles siis mõtlema, mida sellest teistele rääkida.
Tihti ei märgata esimesel lugemisel olulisigi asju.
Seepärast tasub hoolikalt lugeda. Piiblit võib lugeda mitmeti.
Piibli läbilugemine võtab 80 tundi,
aga siis poleks aega süüa, magada ega vetsus käia.
Kas mõõtsid kunagi?
Selle võib välja arvutada.
Kui päevas 13 minutit lugeda, saab Piibli aastaga läbi.
13 minutiga päevas loeb Piibli aastaga läbi!
Polegi väga palju.
Mis nõu annaksid kellelegi, kes kuskilt otsast Piiblit lugema asub.
Oli hea julgustus, et Piibli juurde võib tulla oma küsimustega
ja ei nõuta konkreetset suhtumist.
Aga kui kohtan lugedes mingit täiesti arusaamatut asja,
mida ma ei mõista?
Vanas Testamendis võib kohata mõnd käsku tappa mingi rahvas.
Mida tuleks teha Piiblit lugedes problemaatiliste kohtadega?
Miks on Jumal lasknud jätta Piiblisse sellised rasked kohad?
Sellele oskab ilmselt Jumal ise kõige paremini vastata,
aga vastus rasketele asjadele sõltub nende sisust.
Mõningad neist saavad seletuse, kui saad aru teatud kommetest,
mis erinevad meie omadest.
Näiteks, kui on tegu kogukondliku kultuuriga,
aga meie tõlgendame Piiblit Lääne individuaalse kultuuri aspektist.
Piiblitegelased aga tõlgendaksid kõike kogukondlikult.
Olen jõudnud enda meelest õigele järeldusele,
et Piiblis pole keegi üksi, kui seda konkreetselt ei öelda.
Alati tuleb oletada, et tegemist on suurema rahvahulgaga.
Näiteks Iiobi raamat räägib Iiobist, tema naisest, kolmest lohutajast
ja äkitselt ilmub neljaski lohutaja. Kust too välja ilmus?
Me ei mõtle, et nende vestlust oli kuulamas ehk sadu inimesi.
Kui targad kuskile kohale tulevad, siis kuidas rahvas sellele reageerib?
Kui Obama tuleb mõnda Soome linna, tuleb rahvas ilmselt tänavale vaatama,
et teda korrakski näha.
Tarkade jutt Iiobi raamatus on suunatud publikule,
kellele nad püüdsid oma tarkust näidata.
Asju tuleks mõista kultuuripõhiselt.
Meie aga näeme neis lõikudes vaid mõningaid inimesi.
Kui aga küsitakse, miks käsib Jumal terve rahva hävitada,
tasub mõelda, mis on Piibli ja Jumala eesmärk.
Tavaliselt olid teised rahvad või nende ebajumalateenistus
Iisraeli rahvale nii külgetõmbavad, et nad oleks pigem nendega ühinenud
kui järginud Kümmet käsku ja muud sellega seonduvat.
Jumalast ei tohtinud isegi kuju teha!
Need käsud olid tollases kultuuris täiesti võõrad.
Kui kummardati mingi viljakusjumalat,
siis hävitamine oli Jumalal ehk ainus viis oma rahvast säilitada,
nii et nad suudaksid meile Jumala sõnumi edastada.
Samas andis Jumal tihti rahvale 400 aastat aega meelt parandada.
Kui rahvas eksib, ei käsi Ta neid kohe hävitada.
Ta on neid kutsunud ja neile aega andnud.
Aga kui meeleparandust ei toimu, tuleb kohtumõistmine.
See läbistab ka Uut Testamenti,
et kord mõistetakse kohut kõigi rahvaste üle.
Seni on aega meelt parandada.
Arvan, et Vana Testamendi näited meenutavad meile seda,
et jumalatuse aeg ei kesta igavesti. Kord pannakse punkt ja kõik muutub.
Mis nõu annaksid selle suhtes,
et kuidas tuleks Piiblit lugeda?
Kas tuleks lugeda ühe raamatu kaupa
või alustada algusest ja püüda kõik läbi lugeda?
Siis juhtub tavaliselt nii, et 3. Moosese raamatuni jõudes,
kus on pikad nimekirjad seadusi ja määruseid,
jääb asi pooleli.
Mis nõu annad?
Neid on ilmselt mitmeid. Aga kui pole kunagi Piiblit lugenud,
tasub alustada kergeimast.
Ise pean kergeimaks alustada Luuka evangeeliumist,
kuna Luuka evangeelium on suunatud meile, paganatele.
Seal pole võõrsõnu
ja jutustatakse üsna lihtsalt, mis juhtus Maarja ja teistega
ja mida nad rääkisid.
Paljud teised soovitavad alustada Johannese evangeeliumist.
Minu meelest on see teoloogiliselt väga pingeline raamat.
"Alguses oli sõna."
Mida tähendab 'alguses' või 'sõna'?
Seal on palju teoloogilisi asju.
See kõlab lihtsalt, kuid on täis teoloogiat.
Võib alustada sellestki, kuid kergemini liigub edasi Luukaga.
Sealsed lood võivad juba varasemast tuttavad olla.
Tekib pilt Jeesusest, kes toetab kannatavat inimest.
Seda näeb mitmes võrdumis.
Neil kõigil on veidi erinev varjund.
Aga kui tahetakse mõelda,
miks kirjutas Paulus kirja teatud rahvale või kogudusele,
siis Apostlite teod aitab tausta tunda. Kuidas kogudus tekkis?
See räägib Filipi või Korintose koguduse algetappidest.
Siis mõistab ehk kirja lugedes, millise olukorraga oli tegemist.
Aga miks mitte? 1. Moosese raamat on küll oluline läbi lugeda,
et teada, miks meil siin nii halb on,
miks see Jumalat ei rahuldanud ja miks Ta inimest otsima hakkas.
Ütled sissejuhatusõpetuses, et see on kogu Piibli sissejuhatus.
Hea on alata Luuka evangeeliumist, 1. Moosese raamat on ka hea.
Saateaeg on kahjuks otsakorral.
Mis on sinu lemmikraamat, nagu alati küsitakse.
Mitu korda sa terve Piibli läbi õpetanud oled?
Raadiosaadetes on käsil neljas kord.
Kas on veel mõni lemmikraamat?
On huvitav, et enne seda projekti oli, aga see kadus projekti käigus.
Kui hakata mõtisklema iga raamatu üle selle omal kohal,
mõistab, et see on korvamatu.
Samamoodi võiks võrrelda killustikuteed ja maasikajäätist.
Neid ei saa võrrelda.
Teatud olukorras on killustikutee maasikajäätisest parem,
aga mõnes teises olukorras kindlasti maasikajäätis. Sõltub tahtmisest.
Piiblis on 66 raamatut. Õpetasin kord Mongoolias.
Seal on nii suured lagendikud, et kaks päeva ei näe ühtki puud.
Kuid seal esineb torme. Püüdsin kirjeldada kohalikele,
et kui tuleb suur torm, võiks ehitada 66st kivist suure müüri,
mille taha oleks hea varjuda. Aga kui müüris on augud,
ei pruugi see küll kokku variseda, aga olemine oleks tuulisem.
Nii et tasub kõik 66 alles jätta.
Minu meelest on tähtis seegi,
et igas piibliraamatus avaldab Jumal midagi olulist selle kohta,
kuidas head eluvõitlust võidelda, ja ka kuradi meetodite kohta.
Nii et soovitad kõiki 66 raamatut?
Jah, aga mitte tingimata Piibli järjestuses,
Piiblit võib ka teemade kaupa lugeda.
Peaasi, et loed, eks?
Ühenduse Külvaja töös tahame jõuda piirkondadesse, kus on vähe kristlasi.
Seal on tähtis inimestele Piiblist vundament luua.
Aitäh Jukka Norvanto! Õnnistust sinu ja Külvaja tööle!
Lisainfot leiab kodulehelt. Soovitan ka sinu raadiosaadet
ja seda sissejuhatusõpetust Siseneme Piiblisse,
kus on sissejuhatus kõigile Piibli 66 raamatule.
Aitäh saates osalemast! - Pole tänu väärt!
Aitäh, head vaatajad! Hankige see raamat.
Vaadake, mis raamat teile Piiblis huvi pakub.
Alustage sellest ja lõpuks hoolitsege, et ühel päeval kogu Piibli läbi loete.
Mitte ühe päevaga, aga üldiselt läbi,
kuna see hõlmab kõike, mida Jumal tahtis meile rääkida.
Õnnistust! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri