KUIDAS SAAME KRISTLASTENA ÜHISKONDA MÕJUTADA?
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime kristlase missioonist ühiskonnas.
Meie külalisel on sellel alal kogemusi mitmel rindel.
Tere tulemast, Johan Candelin! - Aitäh.
Oled olnud kirikuõpetaja. Oled osalenud erinevates tegevustes,
kus ehitatakse sildu ja levitatakse rahu.
Nii saab töötada näiteks terrorismi jms vastu.
Kirikuõpetajaks olid Kokkolas.
Üks sinu eelkäijaid oli Anders Chydenius.
Räägi veidi temast? - Ta elas kaua aega enne mind.
Ta sündis 1720. aastail ja suri 1803.
Tänavu korraldab UNESCO Soomes konverentsi,
kuhu tuleb ajakirjanikke kogu maailmast.
Nimelt on möödunud 250 aastat sellest,
kui Rootsi parlament Soomes võttis vastu esimese trükivabadusseaduse.
Kõik kodanikud said õiguse näha riigi dokumente.
Anders Chydenius surus seaduse parlamendis läbi.
Viimase 10 aasta jooksul on maailmas tapetud 8000 ajakirjanikku.
Seal pole veel jõutud nii kaugele kui Soomes 250 aasta eest.
See on vaid üks näide Chydeniuse tööst kristlasena,
kes uskus Piiblit ja tahtis kõigile vabadust.
Ta tahtis, et inimesed valiksid Jumala tee ja Jeesuse.
Ta tegi silmaoperatsioone. Ta avas uusi teid.
Ta arvestas välja, kuidas ehitada hobusevanker nii,
et sinna mahuks rohkem sõnnikut.
Ta korraldas ka barokkkontserte ja avas raamatukogusid.
Ta tegeles hingehoiuga. Ta oli väga mitmekülgne.
Ta ühendas kristluse, kirikuõpetaja ameti,
usu Piiblisse ja Jeesusesse heategemisega ühiskonnas.
Ta kandis oma vastutust. Kas oleme selle osa unustanud?
Osaliselt küll. Samas tegeleb paljude asjadega nüüd ühiskond,
millega Chydenius tegeles juba sadu aastaid tagasi.
Ühiskonnas on liikvel ka selline trend,
et sealt tahetakse isoleerida avalikult kristlaseks tunnistajate mõju.
Asi pole alla-, vaid üleskäigus,
kui tahad ühiskonnas mõju avaldada või tuua kristlasena esile väärtusi,
mis on õiged kõigi jaoks, olgu nad kristlased või mitte.
Ka Piiblis on näiteid ühiskondlikust tööst.
Taaniel näiteks oli tipptasemel riigimees.
Näiteid piisab. Kuid mulle meenub üks tore Helsingi mees,
kes külastas kirikut. Seal räägiti naisest Sühhari kaevul.
Pärast kirikust saabumist ütles ta: "Oli huvitav küll,
aga kas viimase 2000 aastaga on midagi muutunud?" Küsin sama.
Tahaksin mainida mõningaid isikuid nagu Gerda Rytit,
president Risto Ryti abikaasat.
1944. a juulis oli Soome saatus kaalukausil,
kui Venemaa väed avaldasid Soome armeele tugevat survet.
Rindejoon oli murdumas ja Helsingit ähvardas vallutamine.
Siis õhutas presidendiproua raadiost Soome rahvast
põlvituma 16. juulil kell 12, kui Turu Toomkiriku kellad löövad
ja palvetama Soome eest.
Ta oli veendunud, et Jumal kaitseb Soomet,
kui palvetame ja pöördume.
Usun, et Gerda Ryti kõne ja soomlaste palved
olid põhjuseks, miks rindejoon säilis
ja Soome jäi iseseisvaks, kristlikuks ja demokraatlikuks.
Nii Piiblist kui ajaloost leiab inspireerivaid näiteid.
Aga kas tänapäeva Euroopast
leiab ühiskondlikult mõjuvõimsaid kristlasi?
Mu lemmik on üks unustatud sangar
nimega Frank Buchman, Ameerikas 1878. a sündinud luteri pastor.
Ta tahtis, et meie südameid läbistaks Jumala valgus.
Ta luges iga päev Piiblit ja vaikis Jumala tahet otsima.
Alati kui temast loen, avaldab see mulle muljet.
1944. a oli Saksamaa varemeis.
Saksa riiki polnud. Polnud institutsioone, ministeeriume,
parlamenti ega passe.
Maal valitses neli tsooni:
ameerika, inglise, prantsuse ja vene.
Sakslasi vihati. Kui nad turistidena Prantsusmaale läksid,
neid piinati või tapeti tänavail.
Ka natsid olid prantslasi ilma kohtuprotsessita hukanud.
Sellesse olukorda saabus Frank Buchman
ja hakkas Šveitsi hotellis
sakslaste ja prantslaste vahel kohtumisi korraldama.
Ta tõi kahe aasta jooksul kokku 2000 prantslast ja 3000 sakslast.
Ta tõi kokku Prantsuse ja Saksa poliitikuid,
Prantsuse ja Saksa ajakirjanikke
ning ametiühingute juhte ja õpetajaid.
Kolleegid kohtusid üksteisega paar nädalat,
koorisid kartuleid, keetsid suppi arutasid ja jalutasid koos.
Õhtuti palusid sakslased prantslastelt andeks
ja need andestasid. Kohal olid mh ka Konrad Adenauer Saksamaalt
ja Maurice Schuman Prantsusmaalt.
Nad olid tugisambad, mille najal ehitati terve EL.
Frank Buchmanit soovitati kahel korral Nobeli rahupreemia laureaadiks.
Nende paari nädala jooksul muutusid südamehoiakud.
Inimesed tutvusid üksteisega ja andestasid.
Tänapäeva rahvusvaheline poliitika ei tunne sõna 'andestamine'.
Andeks ei paluta ja nõrkust ei näidata.
Siiski annab maa peal lootust vaid südame hoiakute muutumine.
Reisid ise palju. Kas räägiksid,
mis organisatsioonides tegutsed ja mis projektid sul käsil on.
Alates 1982. a olen töötanud Märtrikiriku Sõprades.
Olen ka First Step Foorumis,
kristlike parlamentääride võrgustikus.
Seal on kolm endist peaministrit:
Bondevik Norrast, Laar Eestist ja Buzek Poolast.
Kaasa lööb ka Obama pastor Joel Hunter.
Viimati käisin Kuubas, kus käivad rahukõnelused
vasakpoolsete sisside ühenduse FARC ja Kolumbia valitsuse vahel.
Rahukõnelused on edenenud,
kuna Jumal on õnnistanud ja kasutanud ühte meest.
Tema nimi on Russell Stendal.
Ta oli 3-aastane, kui vanematega Kolumbiasse kolis.
Kasvades hakkas ta igatsema leppimist maale,
kus on sõditud üle 50 aasta
ja kus on hukkunud 200 000 - 300 000 inimest.
FARC-il oli toona 30 000 sõdurit.
Neid toetas ka samapalju tsiviilelanikke.
Kui sisside süda muutuks, tekiks rahu, mõtles tema.
Ta läks metsa, kus sissid elasid, riskides isegi röövimisega.
Ta võeti kinni ja seoti kaheks nädalaks puu külge.
Ikkagi vastas ta neile sõbralikult ja armastuses.
Ta märkas, et tõelised vangid olid FARC-i sissid,
kes olid noorena kodust röövitud.
Nad pidid käske täitma
või vastasel juhul tapetakse nende pered.
Puu külge seotuna rääkis ta neile, et vang polnud tema, vaid nemad.
"Minu eest on lunaraha juba makstud, nii et olen vaba."
Sõdurid mõtlesid asjale, lasid ta vabaks ja ütlesid:
"Polegi kõige hullem sell."
Kokku röövis FARC ta neli korda.
Neljandaks korraks oli usaldus tema suhtes nii palju kasvanud,
et sissid palusid teda juhikoolitust pidama.
Tema kristlus oli neile mõju avaldanud.
Russell oli võitnud ka võimude usalduse,
nii et ta palus armeelt helikoptereid.
Ta hakkas neljast helikopterist laskma langevarjudega välja pakke
Uute Testamentide ja Richard Wurmbrandi raamatuga.
Sissid said nii miljon Uut Testamenti
ja 1,4 miljonit eksemplari "Piinatud Kristuse pärast".
Nii hakkas FARC-i ateistlik ja kommunistlik ideoloogia muutuma.
Valitsuse meelest oli see parim võimalus
inimsüdameis muutust tekitada.
Imeline, et valitsus hindas südame muutumist nii kõrgelt.
Russell palus valitsuselt luba kasutada ka raadiojaamu.
Ta hakkas edastama saadet nimega Armastussõnum FARC-ile.
Ta oli läkitanud neile 1000 päikesepatareiga raadiot.
Nii kuulsid džunglisõdurid sõnumit armastusest.
Jumala õnnistas seda ja asjad muutusid.
Kui Kolumbia rahukõnelused kolme aasta eest Havannas algasid,
siis FARC ei teadnud, kas nad võivad relvad maha panna
või valitsusväed tapavad nad.
Nad kutsusid Russelli appi.
Russell ostis 10-12 inimest mahutava purjeka.
Ta kutsus mõlemad pooled õhtuti sinna sööma
ja häid Kuuba sigareid suitsetama.
Seejärel õpetas ta kuulajaile Piiblist.
Kui pooled omavahel tülli läksid, küsis ta neilt,
miks nad tülitsevad, kuna kõik on Jumala ees süüdi.
Seejärel nad põlvitusid kajutis. Esmalt tema, siis FARC-i juhid
ja lõpuks valitsuse esindajad.
Kui ta nägi, kuidas endised mõrvahimulised vihavaelased
üksteiselt nuttes andeks paluvad,
teadis ta, et töö kannab vilja.
Nüüd on enamik FARC-i juhte ja läbirääkijaid usus
ning levitavad kristluse sõnumit.
Ka uusi kõnelusi pidavad Kuuba kindralid
paluvad Uusi Testamente marxistlike sõprade muutuse pärast.
Nad tahtsid näha raamatut, mis muudab inimsüdameid.
Sain osaleda briifingul First Stepi kontaktide teemal
ja palvetada nendega, kes raamatuid palusid.
Siin tõuseb esile sama, mis Frank Buchmani kontekstis.
Russell räägib südame desarmeerimisest.
Südame relvad tuleb maha panna ja kapituleeruda Jumala ees.
Siis võime hakata üksteist armastama ja rahu ehitama.
Maailma probleemiks on inimsüda.
Kui süda ei muutu ega andesta,
võib meid oodata 3. maailmasõda. Maailma olukord on väga tõsine.
Seepärast peavad kristlased Soomes ja kogu maailmas põlvituma.
Meil on missioon, kuna teame lahendust, andestust.
Teatud asjad on mainitud inimeste puhul ühised.
Neil on kristlikud veendumused.
Nad on olnud ka valmis vastutust kandma.
Nad pole isoleerinud end halvast maailmast, vaid teenisid seda.
Absoluutselt. Ja kui teeme jumalariigi tööd,
võib see vilja kanda alles hiljem.
Võime uhkeks minna, kui õnnistust näeme.
Vajame ka pikka meelt ja kannatlikkust.
Jah. Vajame igavikuperspektiivi.
Paljusid palvevastuseid näeme alles taevas.
Oleme rääkinud Euroopast, Kolumbiast ja ajaloost,
aga mida on täna sinu meelest Soomes vaja?
Mida peaksid kristlased tegema?
Peaksime Jeesuse sõnul ühiskonnas soolaks olema.
Soolal on üks huvitav omadus. See ei räägi.
Aga sool vajab teatud asju, nagu kokkupuudet mustusega.
Soola on vaja piisavalt. Seda ei saa liialt lahustada.
Protestantlikes ringkondades on sõna ja rääkimine üle tähtsustatud.
Sõna on tähtis, kuid oma tegevuse alguses
näitas Jeesus jumalariigi reaalsust.
Kui Ta seda vaenlastega tegi, tekkis neis huvi.
Siis sai Ta ka kuulutada ja südamed olid avatud.
Kolmandaks kutsus Jeesus neid Jumala kuningriiki.
Jumala riigi demonstreerimine on äärmiselt tähtis.
Seepärast on meid vaja kõigis ühiskonna sfäärides.
Seal peaksime olema see, mis oleme Kristuses.
Sool avaldab mõju. Oled öelnud,
et soolaks olemisel on kolm tingimust. Mis need on?
Me ei tohi end isoleerida.
Kui kõik sool oleks laos, ei omaks see mingit tähtsust.
Soola on vaja ka piisavalt.
Palvetame piisavalt kristlasi ühiskondlikele positsioonidele.
Kui ühiskonnas juhtub kurbi asju,
johtub see vähesest soolast. Palvetame seda juurde.
Kolmandaks ei kaota sool oma soolasust,
kui seda ei segata valge liiva hulka.
Jeesuse ajal püüti inimesi petta
valge liiva segamisega soola hulka, et rohkem raha saada.
Siis kõlbas see vaid äraviskamiseks ja jalge alla tallamiseks.
Sellisest soolast ei hoolitud.
Peame ettevaatlikud olema, et ei seguneks maailma liivaga nii,
et Jeesuse sool meis maitsetuks ja asjatuks muutub.
Vastupidavuse ja viljakandmise puhul meenub mulle
sinu sõber Shahbaz Bhatti, kelle kord saatesse kaasa tõid.
Aasta hiljem kuulsime, et ta oli mõrvatud.
Saatsid mulle selle kohta sõnumi. - Jah. Kuulsin sellest juba hommikul.
Ta oli täpselt selline, kes tegi rohkem kui rääkis.
Kui hävines moslemite küla,
sõitis ta kristlasena aitama.
Esimesed aitajad olid kristlased.
Ka mujal maailmas on kristlased täna esimesena aitamas.
See on suurepärane viis soolaks olla.
Shahbaz teadis hästi, et asi polnud selles,
kas ta tapetakse, vaid millal see juhtub.
Seepärast tahtis ta oma elu ajal teha nii palju kui võimalik.
See saade on veel arhiivis nagu seegi,
kus tema elust rääkisid.
Jumal andis Shahbazile erilisi palvevastuseid.
Ta palvetas, et saaks tunnistada kõigile moslemitele
Jumala armastusest ja elust Kristuses.
Lindistasin Dubais oma telefoniga
tema kommentaari oma tulevase surma kohta.
Ta ütles, et annab oma tapjaile andeks
ja et Ta on Jeesuse juures, kes võib anda igavese elu.
Lõpuks palus ta Jumala õnnistust.
Kui ta suri, saatsin selle tunnistuse Al Arabiya kanalile,
BBC Worldile ja teistesse meediaväljaannetesse.
Ta mõrvati hommikul. Juba kell 12 ütles diktor Al Jazeeras:
"Täna hommikul hukkus Pakistani minister Shahbaz Bhatti.
Siin on tema kommentaar mõrvale!"
Seejärel kõlasid raadiost Shahbazi sõnad.
Nii sai Shahbaz tunnistada kogu moslemimaailmale
Jeesuse armastusest, nagu ta palvetanud oli.
Jumal võib vastata eri moel ja teisel ajal, kui meie lootsime.
Ta teab, mis on parim.
Al Jazeera on maailma suurim araabiakeelne telekanal.
Vaja on vastupidavust. Ta ei saanud ise vastust näha,
kuid teenis surmani.
Kõik ei võta ju Jeesust vastu.
Armastamisest, teenimisest ja tunnistamisest hoolimata
võib juhtuda, et me ei näe eriti paljusid usule tulemas.
Millest see johtub ja mida tuleks teha?
Kokkolas oli koguduses üks mees, kes elas kiriku lähedal.
Küsisin, kas ta näeb magamistoast kiriku torni ja risti.
"Vaid, siis kui põlvitan," vastas ta, "näen aknast risti."
Lääne inimesed ei taha põlvitada.
Kristlus on Euroopas minu meelest nõder seepärast,
et Jeesus rääkis ja tegutses jumalariigi kontekstis,
mitte mingis kirikkonnas.
Jumalariigis on kuningaks Jumal ise, Kõigekõrgem,
ja seaduseks kümme käsku, mis juhendavad meid elama
õiges suhtes üksteisega ja ka Temaga.
Seaduse rikkumisele peab järgnema karistus.
Ka Soomes võiks mis tahes kuritegusid teha,
kui karistust poleks.
Jumalariigis kehtivad Jumala seadused ja karistused.
Karistuseks ei saa me trahvi, vaid tegelikult surmanuhtluse.
Euroopas ei taheta kuulda Jumala surmanuhtlusest.
Kirik ei julge sellest rääkida, kuna tahetakse kuulda vaid meeldivat.
Räägitakse vaid Jumala armastusest, kuid see muutub tähtsusetuks,
kui me ei mõista Jumala viha ja kohtumõistu patu suhtes.
Kui Jumala viha patu vastu ja armastus patuse vastu
Kolgata ristil kohtuvad, me põlvitame ja näeme risti.
Kirikute väljakutseks on julgeda öelda, et oleme surmanuhtluse all.
Jeesus kandis meie karistuse,
aga kui Talle selja pöörame, jõustub kohtuotsus uuesti.
Kas võiksid palvetada lõpetuseks Soome kristlaste eest,
et sünniks Jumala tahe?
Kallis Isa, Sulle kuulub kõik vägi igavikust igavikuni.
Palume Sind Soome ja teiste Põhjamaade pärast.
Palume ärkamist. Aita meil põlvituda
ja vaadata risti, kus Jeesus lepitas inimeste patud.
Jeesuse nimel, aamen.
Aitäh saates osalemast ja õnnistust sinu tähtsale tööle
ning ka rahusildade ehitamisele.
Kallid sõbrad, võite neil asjadel silma peal hoida,
kui tellite tasuta infolahe aadressilt
info@marttyyrikirkonystavat.fi
Sealt saab lisainfot tagakiusatud koguduse kohta
ja Johani töö kohta rahuehitamise vallas.
Meid kõiki on kutsutud palvetama ja tööd toetama.
Mõned on kutsutud ka inimeste sekka teenima minema.
Jumal õnnistagu sind sinu kohal! Kohtumiseni!
Kas oled kristlikest telesaadetest abi saanud?
Kui oled, siis löö selles töös kaasa!
See pole võimalik ilma rahalise toetuseta.
Võid anda oma annetuse ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
Lisainfo www.tv7.ee Aitäh abi eest!
Tõlge: Monika Jaaguri