JEESUS JA PAAVALI USKON PUOLUSTAJINA
Tervetuloa jälleen Café Raamattuun! Puhumme tänään apologetiikasta -
ja sen asemasta Raamatussa.
Vieraana on Pohjolan tunnetuin apologeetta Stefan Gustavsson.
Tervetuloa! - Kiitos! - Olet teologi ja kirjailija.
Viimeisin kirjasi käsittelee nimenomaan apologetiikkaa: -
Tarvitseeko uskoa puolustaa? Kristillisen apologetiikan julistus
Puhumme tänään apologetiikan asemasta Raamatussa.
Selittäisitkö ensin, mitä apologetiikalla tarkoitetaan?
Se perustuu kreikan sanalle apologia, -
joka tarkoittaa puolustamista.
Apologetiikka on kristinuskon selittämistä ja puolustamista, -
mikä näkyy monesta Uuden testamentin kohdasta.
Tunnetuin paikka on ehkä 1. Piet. 3, jossa sanotaan: -
"...pyhittäkää Herra Kristus sydämissänne -
ja olkaa aina valmiit vastaamaan jokaiselle, -
joka teiltä kysyy sen toivon perustusta, joka teissä on, -
kuitenkin sävyisyydellä ja pelolla, pitäen hyvän omantunnon."
Eli meidän täytyy tietää, miten vastata.
Siinä käytetään sanaa apologia. Pietari käyttää myös sanaa logos.
Vastaamisen lisäksi tulee kertoa toivon perustasta, -
eli miksi Kristukseen kannattaa uskoa.
Uskon puolustaminen on siis sitä, että olemme -
"...valmiit vastaamaan jokaiselle, joka teiltä kysyy -
sen toivon perustusta, joka teissä on."
Eli jos minulta kysytään, voiko Jumalaan uskoa, -
ja vastaan hänelle, silloin harrastan apologetiikkaa.
Jos minulta kysytään, mistä tietää, että Jeesus on ollut olemassa, -
ja minä vastaan, niin harrastan apologetiikkaa.
Kristittyjen tarkoitus onkin olla apologeettoja eri tilanteissa.
Jos on avoimesti uskossa, joku voi esim. kysyä maailman pahuudesta.
Joku voi ihmetellä, nousiko Jeesus todella kuolleista.
Kristityn tulee vastata, miksi hän uskoo Jeesuksen ylösnousseen -
ja miksi Jumala on hyvä, vaikka maailmassa on paljon pahaa.
Jeesus on kristinuskon päähenkilö.
Harrastiko hän apologetiikkaa? - Sitä on mielenkiintoista miettiä.
Jos kristityltä kysytään, millaista Jeesuksen julkinen toiminta oli, -
hän muistaa yleensä kolme asiaa.
Ensinnäkin Jeesus saarnasi upeita saarnoja kuten vuorisaarnan.
Hän julisti synagogissa. Hän oli siis saarnaaja.
Toisekseen muistetaan Jeesuksen tekemät ihmeet.
Hän paransi sairaat ja ajoi ulos pahat henget.
Luonnonvoimat tottelivat häntä. Hänessä oli Jumalan voima.
Kolmanneksi Jeesus oli lihaksi tullut rakkaus.
Hän oli lempeä ja nöyrä ja näki ne, joita toiset halveksivat.
Hän kumartui ihmisten puoleen ja nosti heidät ylös.
Hänessä vaikutti ainutlaatuinen rakkaus.
Jeesus oli julistaja, ihmeiden tekijä ja rakkaus.
On vielä eräs ulottuvuus, jota on vaikeampi nähdä evankeliumeista.
Jeesus oli nimittäin myös apologeetta. Kun katsotaan, -
miten usein evankeliumeista löytyvät sanat kysyä tai vastata, -
niitä löytyy satoja. Silloin rupeaa ajattelemaan.
Sieltä löytyy vuoropuheluita, keskusteluja ja väittelyitä.
Jeesus keskustelee koko ajan. Hänelle esitetään kysymyksiä.
Esimerkiksi Nikodeemus kyseli Jeesukselta, -
mitä kummaa uudestisyntyminen tarkoitti.
Välillä vastustajat esittivät kiivaita ja kriittisiä kysymyksiä.
Joskus kyselijöitä on yksi, joskus on kyseessä ryhmä, -
mutta keskustelua käydään koko ajan.
Kerran Jeesukselta kysyttiin: "Mikä on suurin käsky laissa?"
Eli mikä on tärkeintä, jonka Jumala on antanut?
Jeesus vastaa 5. Moos. 6:sta: "Kuule, Israel! Herra... on yksi.
Ja rakasta Herraa... kaikesta sydämestäsi, kaikesta sielustasi -
ja kaikesta ymmärryksestäsi." (Ruots. Raamattu.)
Meidän tulee siis rakastaa Jumalaa ja lähimmäistä koko olemuksella.
Siihen kuuluu myös ymmärrys.
Ymmärrystään Jeesus käyttää joka keskustelussa.
Niin meidänkin on tehtävä.
Jeesukselle esitettiin paljon kysymyksiä, -
ja hän vastasi aina. Hän otti ne tosissaan.
Jeesus ei seissyt saarnastuolissa, josta voi sanoa mitä vain -
ja josta voi puheen jälkeen poistua.
Sen sijaan hän oli ihmisten parissa voidakseen keskustella.
Hänelle esitettiin kysymyksiä, ja hän esitti kysymyksiä -
ja sai ihmiset miettimään. "Miksi sanot minua hyväksi?"
Mutta voitko antaa esimerkin siitä, -
että Jeesus harrastaa apologetiikkaa -
ja puolustaa uskoa itseensä? Hänhän on uskomme kohde.
Voisin kertoa montakin esimerkkiä.
Kirjassani käyn niitä läpi.
Niistä näkee, miten Jeesus järkeili ihmisten kanssa.
Jeesus vapautti esimerkiksi ihmisiä pahan vallasta.
Tapahtumia ei voitu kieltää, koska kaikki näkivät ne.
Koska tapahtumia ei voitu väittää huijaukseksi, -
Jeesuksen väitettiin toimivan paholaisen voimassa, ei Jumalan.
Aikamoinen syytös.
"Olet paholaisen kanssa yhteistyössä."
Jeesus olisi voinut loukkaantua tai läksyttää heitä.
Hän olisi voinut päättää olla vastaamatta alhaisiin syytöksiin.
Mutta hän ei tehnyt niin vaan alkoi järkeillä: -
"Siis ajan pahoja henkiä pois pahan voimalla.
Ajatelkaapa nyt asiaa -
vaikka sisällissodan, riitaisan kaupungin tai perheen kannalta.
Sisällissota tuhoaa kaiken, -
eikä kukaan ala sotia itseään vastaan.
Sodat kohdistuvat vastapuoleen.
Itseään vastaan ei kannata sotia, koska silloin tuhoaa itsensä.
Syytös on epälooginen. Miksi pahan voima ajaisi pois pahaa voimaa?
Eihän teidän väitteessänne ole mitään järkeä."
Jeesus vie ajatusta pitemmälle.
Tällainen syytös ei ole kovin painava, -
koska sen voi sanoa milloin vaan.
"Voisin kysyä teiltä samaa.
Millä voimalla teidän kannattajanne ajavat niitä sitten ulos?"
Jeesus osoitti selvästi, -
ettei arvostelijoiden syytöksissä ollut järkeä.
Jeesus otti siis arvostelijoiden ajatuksen -
ja sovelsi sitä heidän omaan toimintaansa.
Se oli johdonmukaista.
Jeesuksen oli täytynyt ajatella asiaa perusteellisesti.
Eli Jeesus keskustelee koko ajan, -
ottaa ihmisten kysymykset tosissaan, vastaa, -
antaa ajattelun aihetta ja vetoaa kuulijoiden ymmärrykseen.
Näitä keskusteluja löytyy useista eri paikoista, esim. Joh. 5:stä, -
jossa Jeesusta syytetään siitä, että hän puhui itsestään Jumalana.
Jeesus vastaa laveasti ja osoittaa huikeat apologeetan kykynsä.
Käyt läpi tuon kohdan kirjassasi. - Kyllä vain.
Joh. 5:n avainkohta on näissä Jeesuksen sanoissa: -
"Jos todistan itsestäni, todistukseni ei ole pätevä.
Eli jos jumaluuteni perustuu vain siihen, mitä sanon, -
teidän ei tarvitse siihen uskoa."
Sen sijaan Jeesus vetoaa neljään muuhun todistajaan.
Hän esittää painavia perusteita sille, -
että Isä on hänet lähettänyt -
ja että hän on samalla tasolla kuin Isä.
Isä itse puhui asiasta taivaasta käsin, kun Jeesus kastettiin.
Johannes Kastaja oli Jumalan lähettämä ja tunnisti Jeesuksen.
Myös ihmeteot todistivat Jeesuksen jumaluudesta.
Jeesus perustelee asiansa edelleen Kirjoituksilla.
Hän kertoo, miksi kenenkään ei tarvitse uskoa -
hänen jumaluuteensa vain siksi, että hän sanoo niin.
Kristityt ovat samaa mieltä siitä, että koska Jeesus rakastaa, -
meidänkin tulee rakastaa.
Koska Jeesus parantaa, meidänkin tulee rukoilla sairaiden puolesta.
Koska Jeesus julistaa ja opettaa, meidänkin tulee tehdä niin.
Jeesus esittää myös perusteita ja vetoaa ihmisten ajatteluun.
Eikö meidänkin tulisi tehdä niin? - Oikein hyvä huomio.
Kirjoitat kirjassasi myös Paavalista.
Perustelut vain paranevat, jos niin voi sanoa, kun mennään Paavaliin.
Jeesus puhui tietysti parhaiten, -
mutta Paavali jatkaa samalla linjalla.
Sivulla 142 sinulla on luettelo: -
"Damaskoksessa Paavali osoitti Jeesuksen olevan Messias.
Jerusalemissa Paavali puhui ja väitteli.
Antiokiassa hän käytti perusteena toteutuneita ennustuksia.
Lystrassa hän käytti perusteena historiaa.
Tessalonikassa Paavali perusteli, selitti ja osoitti asioita todeksi.
Käyt läpi Berean, Ateenan, Korintton, Efeson, Mileton, -
Jerusalemin, Kesarean ja Rooman.
Kaikkialla Paavali ja muut apostolit perustelevat, -
vakuuttavat, väittelevät ja todistelevat.
Valtavan mielenkiintoista.
Kun aloitin tämän työn vuosia sitten, -
monet kristityt ajattelivat: -
"Kyllähän niitäkin jakeita löytyy. Saahan sitä perusteitakin esittää."
Mutta apologetiikkaa pidettiin ylimääräisenä -
ja vain joillekin kuuluvana asiana.
"Kyllä konferenssissa voidaan pitää seminaari apologetiikasta, -
mutta eihän se kristityn kutsumukseen kuulu."
Mutta kun Apostolien tekoja alkaa tutkia järjestelmällisesti -
ja miettii samalla Paavalin lähestymistapaa sanomaansa, -
niin jokaisessa kohdassa, jossa hän saarnaa, -
mukana on apologeettinen ulottuvuus.
Asia näkyy Raamatusta vahvana ja kirkkaana.
Minulle kirkastui selvääkin selvempänä se, -
että Paavali perusteli asiansa vakuuttaakseen ihmiset.
Hän esitti monia vakuuttavia todisteita Jumalan valtakunnasta.
Perusteita ja todisteita.
Kyseessä ei ole matemaattinen eikä luonnontieteellinen -
absoluuttinen todistaminen, -
mutta silti Paavali osoitti, että asia on totta ja on tapahtunut.
Voimme siis sanoa varmasti, -
että Jeesukselle ja apostoli Paavalille tärkeintä oli totuus.
Pitää ankkuroitua todellisuuteen ja totuuteen.
Pitää ajatella ja kysellä. Pitää olla vakaumus.
Tämä on todella tärkeää. - Kyllä, aivan keskeistä.
Paavali on harkitsevainen ja selväjärkinen.
Hän haluaa tavata ihmisiä -
ja saada heidät vakuuttuneeksi evankeliumin totuudesta.
Hän toimii tietyn kaavan mukaan.
Hän menee aina ensin synagogaan.
Siellä uskotaan, että Jumala on olemassa, on luonut kaiken -
ja on Israelin Jumala. Paavali voi heti osoittaa Kirjoituksista, -
että Jeesus on luvattu Messias, joka täyttää Kirjoitukset.
Hänen kuolemansa ei merkinnyt epäonnistumista, -
todistetta väärässä olemisesta eikä heikkoutta.
Kyseessä oli syvä salaisuus, josta ennustetaan Jesajan luvussa 53.
Messias toimii odottamattomasti ja kantaa maailman synnin.
Jeesuksen ylösnousemus osoittaa, -
että Jumala tunnustautui Jeesuksen kuoleman sovitusuhriin -
herättämällä hänet kuolleista.
Paavali pääsi kertomaan suoraan Kirjoituksista, Messiaasta, -
rististä ja ylösnousemuksesta.
Pakanoille hän ei voinut puhua Kirjoituksista eikä Jumalasta, -
joita he eivät tunteneet.
Lystrassa ja Ateenassa hän lähestyi asiaa ihan eri kulmasta.
Hän alkoi puhua luomisesta, siitä mikä oli yhteistä ihmiskunnalle.
Hän alkoi pohtia luomakunnan alkuperää ja puhua Luojasta.
Hän puhui ihmisen asemasta luomakunnassa.
Sitten hän johdatteli keskustelun Jeesukseen ja ylösnousemukseen.
Paavali oli ajatellut asioita tarkasti.
Hän ei toiminut joka paikassa samalla kaavalla.
Hän halusi tavoittaa ihmiset siellä, missä he olivat.
Hän päätyi aina evankeliumiin, -
mutta puheen alku riippui kuulijakunnasta.
Sekä Jeesus että Paavali kohtaavat ihmisen rakastaen ja kunnioittaen -
ja ottavat heidän kysymyksensä todesta.
Heillä ei ole neljän kohdan ohjelmaa, -
jota he soveltaisivat kaikkialla, -
vaan he kuuntelevat ensin ja sitten vastaavat.
Sekä Jeesus että Paavali tunsivat Vanhan testamentin.
He tiesivät, että profeetat kehottivat israelilaisia, -
kun nämä rikkoivat Jumalan lakia.
Mutta kun Jumala kääntyi pakanakansojen puoleen, -
ei niitä voitu syyttää jonkun tuntemattoman lain rikkomisesta.
Silloin Jumala puhuu Jesajan ja Aamoksen mukaan -
lähtökohtanaan ihmisille yhteiset asiat, luominen ja omatunto.
Koko Raamatun ilmoituksen läpi kulkee linja, -
joka näkyy selvästi pakanoiden apostolin Paavalin opetuksessa.
Jos se on keskeistä Raamatussa -
muttei nykykristillisyydessä, -
mitä se merkitsee?
Ja mitä toisaalta merkitsisi, jos alkaisimme jälleen -
Jeesuksen ja Paavalin tavoin harrastaa apologetiikkaa?
Siihenhän sinä tällä kirjalla pyrit.
Mitä mielestäsi on tapahtunut, -
kun apologetiikka on jätetty syrjään?
Kristinusko saapui Ruotsiin 1080.
Se oli vallitseva elämänkatsomus tuhannen vuoden ajan.
Kaikki ihmiset eivät ole olleet henkilökohtaisesti uskossa, -
mutta Jumalaan, Jeesukseen ja Raamattuun uskominen -
oli yleisesti hyväksyttyä.
Sellaisessa ilmapiirissä on voitu saarnata asiat suoraan: -
"Olet syntinen. Käänny. Jeesus kutsuu sinua luokseen."
Uskon yleisen hyväksynnän vuoksi ei apologetiikkaa tarvittu.
Ihmiset uskoivat Jumalaan, omaan syntisyyteensä -
sekä Jeesuksen ristintyöhön ja ylösnousemukseen.
Voitiin heti mennä siihen, miten ihminen löytää Jumalan armon.
Siinä ei tarvittu apologeettisia selityksiä -
vaan päästiin heti julistamaan ilosanomaa.
Nykyään tilanne on aivan eri.
Silti julistamme edelleen, niin kuin eläisimme 1800-luvulla.
Olemme joskus etsineet teologisia syitä sille, -
että jatkamme entiseen tapaan. Minusta se on väärin.
Ollaan ajateltu, ettei apologetiikka ole raamatullista.
Pyhä Henki ja loogiset perusteet on nähty vastakohtina.
Koska Pyhä Henki vaikuttaa uskon, emme tarvitse perusteluita.
Tuollainen vastakkainasettelu on ihan hullua.
Totta kai Pyhä Henki on hän, joka vetää ihmisen Kristuksen luo.
Tarvitsemme Pyhää Henkeä. Kukaan ei pääse Jumalan luo järkeilemällä.
Olemme siis täysin riippuvaisia Pyhästä Hengestä, -
mutta eihän hän ole perustelujen vastakohta vaan totuuden Henki.
Meidät on kutsuttu osoittamaan rakkautta, kertomaan ilosanomaa -
ja perustelemaan kaikin voimin kristinuskon totuutta.
Meidät on myös kutsuttu rukoilemaan että Pyhä Henki tekisi työnsä -
ja vetäisi ihmiset Kristuksen luo, sillä sitä me emme voi tehdä.
Jos perusteluiden esittäminen olisi vastoin evankeliumia, -
silloin Jeesus ja Paavali olisivat puhuneet -
vastoin Pyhää Henkeä. Eli ei siinä voi olla mitään ristiriitaa.
Paavalihan sanoi Kolossalaiskirjeessä: -
"Ottakaa vaari oikeasta hetkestä.
Tietäkää, kuinka teidän tulee itsekullekin vastata."
Meillä on muutama minuutti lähetysaikaa.
Uskotko, että ehdimme vielä perustella uskoamme tässä ajassa?
Pohjoismaat ovat luopumassa kristinuskosta.
Länsimaissa kirkosta lähtee valtavasti ihmisiä, -
kun taas jossain Etiopiassa heitä liittyy kirkkoon joukoittain.
Ehdimmekö vielä perustella uskoa? Elämme vakavia aikoja.
Uskotko, että tilanne muuttuu, jos alamme perustella uskoa?
Lyhyellä aikavälillä asiat eivät näytä hyvältä.
Täytyy olla todellisuudentajuinen. Kulttuurimme ja kansankirkkomme -
muuttuminen on pitkä, vähittäinen tapahtumasarja.
Lyhyellä aikavälillä meillä on vaikeita aikoja edessä, -
mutta pitkällä tähtäimellä saamme odottaa hyvää.
Asiat voivat muuttua ajan kanssa.
Pitää taistella sitkeästi ja pyytää Jumalan asioihin puuttumista.
Kristillisyyden hajottaminen vaati aikaa, -
myös sen uudelleen rakentaminen vie aikaa.
Eli meidän on aloitettava työ heti, koska se kestää kauan.
Meidän täytyy rakentaa kestävästi uudella tavalla -
ja ottaa apologetiikka johdonmukaisesti mukaan työhömme.
Kiitoksia, Stefan Gustavsson!
Suosittelen lämpimästi kirjaasi Tarvitseeko uskoa puolustaa, -
jossa näistä asioista kerrotaan tarkemmin. Kiitos sinulle.
Kiitos teille, katsojat. Elämme hyvin vaikeita aikoja.
Kristinuskoa ollaan hävittämässä jopa kirkoista.
Rukoushuoneissa käy yhä vähemmän väkeä.
Mutta totuus on ja pysyy. Se on vahvin aseemme.
Juurrutaan itse syvälle Jumalan totuuteen ja levitetään sitä.
Jumalan siunausta sinulle. Nähdään taas viikon kuluttua.
Oletko saanut kristillisistä TV-ohjelmista apua?
Jos olet, tule mukaan tukemaan niiden tekemistä.
Kristillisiä ohjelmia ei voida lähettää ilman tukea.
Voit antaa lahjasi ruudulla näkyvien tietojen avulla.
Kiitos avustasi!
Suomennos: Annamari Kortelainen