JEESUS JA PAULUS USU KAITSEL
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse! Räägime täna apologeetikast
ja selle kohast Piiblis.
Külas on Põhjala tuntuim apologeet Stefan Gustavsson.
Tere tulemast! - Atiäh! - Oled teoloog ja kirjanik.
Sinu värskeim raamat käsitleb just apologeetikat:
"Kas usku on vaja kaitsta? Kristliku apologeetika manifest".
Räägime täna apologeetika kohast Piiblis.
Kas selgitaksid esmalt, mida apologeetikaga mõeldakse?
See põhineb kreeka sõnal apologia,
mis tähendab kaitsmist.
Apologeetika on kristluse selgitamine ja kaitsmine,
mida näeb mitmes Uue Testamendi kirjakohas.
Tuntuim koht on ehk 1. Peetruse 3, kus öeldakse:
"Vaid pühitsege Issandat Kristust oma südames,
olles alati valmis kostma igaühele,
kes teilt pärib aru lootuse kohta, mis teis on.
Kuid tehke seda tasadusega ja aupaklikult,
omades head südametunnistust."
Peame siis teadma, kuidas vastata.
Siin kasutatakse sõna 'apologia'. Peetrus kasutab ka sõna 'logos'.
Lisaks vastamisele tuleb rääkida ka lootuse alusest,
ehk miks tasub Kristusesse uskuda.
Usu kaitsmine tähendab,
et oleme "valmis kostma igaühele, kes teilt pärib aru
lootuse kohta, mis teis on."
Ehk kui minult küsitakse, kas Jumalasse saab uskuda,
ja ma vastan talle, tegelen ma apologeetikaga.
Kui minult küsitakse, kust ma tean, et Jeesus on olemas olnud,
ja ma vastan, on see apologeetika.
Kristlased peavadki eri olukordades apologeedid olema.
Kui oled avalikult usus, võib keegi küsida kurjuse kohta maailmas.
Keegi võib imestada, kas Jeesus tõesti tõusis surnuist.
Kristlane peab vastama, miks ta usub Jeesuse ülestõusmisse
ja miks Jumal on hea, kuigi maailmas on palju halba.
Jeesus on kristluse peategelane.
Kas Tema tegeles apologeetikaga? - See on huvitav mõtteaine.
Kui kristlaselt küsitakse, milline oli Jeesuse avalik tegevus,
meenuvad talle tavaliselt kolm asja.
Esiteks jutlustas Jeesus vägevaid jutlusi, ntks Mäejutlus.
Ta jutlustas sünagoogides. Ta oli seega jutlustaja.
Teisena meenuvad Jeesuse imed.
Ta tervendas haiged ja ajas välja kurjad vaimud.
Loodusjõud kuuletusid Talle. Temas oli Jumala vägi.
Kolmandaks oli Jeesus lihaks saanud armastus.
Ta oli lahke ja alandlik ja nägi neid, keda teised halvaks panid.
Ta kummardus inimeste poole ja tõstis nad üles.
Temas tegutses ainulaadne armastus.
Jeesus oli jutlustaja, imetegija ja armastus.
On veel üks dimensioon, mida on evangeeliumeis raskem näha.
Jeesus oli nimelt ka apologeet. Kui vaadata,
kui tihti leiab evangeeliumeist sõnad 'küsima' või 'vastama',
siis on neid sadu. See paneb mõtlema.
Sealt leiab dialooge, vestlusi ja väitlusi.
Jeesus vestleb kogu aeg. Talle esitatakse küsimusi.
Näiteks Nikodeemus küsis Jeesuselt,
mida tähendab uuestisündimine.
Vahel esitasid vastased vihaseid ja kriitilisi küsimusi.
Vahel oli küsijaid üks, vahel oli tegu grupiga,
kuid pidevalt toimusid vestlused.
Kord küsiti Jeesuselt: "Milline on suurim käsk?"
Ehk mis Jumala antust on tähtsaim?
Jeesus vastas 5. Mo 6: "Kuule, Iisrael! Issand, meie Jumal Issand, on ainus.
Armasta Issandat, oma Jumalat, kõigest oma südamest
ja kõigest oma hingest ja kõigest oma väest!"
Peame armastama Jumalat ja ligimest kogu oma olemusega.
See hõlmab ka mõistust.
Mõistust kasutab Jeesus vestlustes.
Nii peame tegema ka meie.
Jeesusele esitati palju küsimusi
ja Ta vastas alati. Ta võttis neid tõsiselt.
Jeesus ei seisnud kantslis, kust võib öelda mida tahes
ja kust võib pärast jutlust lahkuda.
Selle asemel oli Ta inimestega, et nendega vestelda.
Talle esitati küsimusi ja Tema esitas küsimusi
ja pani inimesed mõtlema. "Miks sa mind heaks nimetad?"
Kuid kas saad tuua hea näite selle kohta,
et Jeesus tegeles apologeetikaga
ja kaitses usku ennast? Tema on ju meie usu objekt.
Võiksin mitu näidet tuua.
Käsitlen neid oma raamatus.
Neist näeb, kuidas Jeesus inimestega arutles.
Jeesus vabastas näiteks inimesi kurjuse väest.
Toimunut ei saadud eitada, kuna kõik nägid seda.
Kuna sündmusi ei saadud pettuseks väita,
väideti, et Jeesus tegutseb kuradi, mitte Jumala väes.
Vägev süüdistus:
"Teed koostööd kuradiga."
Jeesus oleks võinud solvuda või neile loengu pidada.
Ta oleks võinud otsustada süüdistustele mitte vastata.
Kuid ta ei teinud seda, vaid hakkas nendega arutlema:
"Et ma ajan siis kurje vaime välja saatana väe abil.
Mõtleme nüüd õige,
näiteks kodusõja, tülis linna või perekonna koha pealt.
Kodusõda hävitab kõik
ja keegi ei hakka sõdima iseendaga.
Sõjad on suunatud vastase vastu.
Iseendaga ei tasu sõdida, sest sel juhul hävitaksid enda.
Süüdistus on ebaloogiline. Kuidas saab kurja vägi kurjust välja ajada?
Teie väites pole mingit loogikat."
Jeesus arendab mõtet edasi.
Selline süüdistus pole eriti kaalukas,
kuna seda võib öelda, millal tahes.
"Võiksin küsida teilt sama:
Mis väega teie jüngrid neid siis välja ajavad?"
Jeesus tegi selgeks,
et kriitikute süüdistused olid mõttetud.
Jeesus võttis kriitikute väite
ja kasutas seda nende endi tegevuse suhtes.
See oli sihipärane.
Jeesus oli pidanud sellele põhjalikult mõtlema.
Seega Jeesus vestleb pidevalt,
võtab inimeste küsimusi tõsiselt, vastab,
annab mõtteainet ja rõhub kuulajate mõistusele.
Neid vestlusi leiab mitmest kohast, näiteks Johannese 5. ptk,
kus Jeesust süüdistatakse selles, et Ta rääkis endast kui Jumalast.
Jeesus vastab pikalt ja näitab oma vägevaid apologeedivõimeid.
Käsitled seda kohta oma raamatus. - Jah.
Johannese 5. ptk võti on järgmistes Jeesuse sõnades:
"Kui ma tunnistaksin iseenese kohta, ei oleks mu tunnistus kehtiv."
Ehk kui Tema jumalikkus põhineb vaid sellel, mida Ta ütleb,
pole neil vaja uskuda.
Selle asemel toetub Jeesus neljale teisele tunnistajale.
Ta esitab kaalukaid põhjendusi sellele,
et Isa on Ta läkitanud,
ja Ta on Isaga samal tasemel.
Isa ise rääkis sellest Taevast, kui Jeesus ristiti.
Ristija Johannes oli Jumala läkitatud ja tunnistas Jeesusest.
Ka imeteod tõestasid Jeesuse jumalikkust.
Jeesus põhjendab oma väiteid endiselt Pühakirjaga.
Ta räägib, miks keegi ei pea uskuma Tema jumalikkust vaid seepärast,
et Tema seda ütleb.
Kristlased on ühel nõul selle suhtes,
et kuna Jeesus armastab, peame meiegi armastama;
kuna Jeesus tervendas, peame meiegi haigete eest palvetama;
kuna Jeesus kuulutab ja õpetab, peame meiegi seda tegema.
Jeesus esitab ka põhjendusi ja rõhub inimeste mõistusele.
Kas me ei peaks sama tegema? - Väga hea järeldus.
Kirjutad oma raamatus ka Paulusest.
Võiks öelda, et Pauluse puhul põhjendused üha paranevad.
Jeesus rääkis muidugi kõige paremini,
aga Paulus jätkab samal lainel.
Leheküljel 142 on sul üks loetelu:
"Damaskuses näitas Paulus, et Jeesus on Messias.
Jeruusalemmas Paulus kõneles ja väitles.
Antiohhias kasutas ta põhjenduseks teostunud prohveteeringuid.
Lüstras kasutas ta põhjenduseks ajalugu.
Tessaloonikas Paulus põhjendas, selgitas ja tõestas asju."
Käid läbi Beroia, Ateena, Korintose, Efeseose, Mileetose,
Jeruusalemma, Kaisarea ja Rooma.
Kõikjal Paulus ja teised apostlid põhjendavad,
veenavad, väitlevad ja tunnistavad.
Tohtutult huvitav!
Kui aastate eest seda tööd alustasin,
mõtlesid paljud kristlased:
"Neid kirjakohti paistab jätkuvat. Võib ju ka põhjendusi esitada."
Kuid apologeetikat peeti üleliigseks
ja üksnes väheste asjaks.
"Konverentsil võib pidada seminari apologeetikast,
kuid see ei kuulu kristlase kutsumisse."
Aga kui hakata süstemaatiliselt Apostlite tegusid uurima
ja mõelda samas, kuidas Paulus oma sõnumile lähenes,
siis kõikjal, kus ta jutlustas,
oli kohal ka apologeetiline mõõde.
Seda näeb Piiblis jõuliselt ja selgelt.
Mulle sai selgemast selgemaks,
et Paulus põhjendas oma kõnesid inimeste veenmiseks.
Ta esitas mitmeid veenvaid tunnistusi Jumala riigi kohta.
Põhjendusi ja tõendeid.
Tegu pole matemaatilise ja loodusteadusliku
absoluutse tõestamisega,
kuid Paulus näitas siiski, et see on tõsi ja on toimunud.
Võime seega kindlalt öelda,
et Jeesusele ja apostel Paulusele oli tähtis tõde.
Tuleb ankurdada end tegelikkusse ja tõtte.
Peab mõtlema ja küsima. Peab olema veendumus.
See on äärmiselt tähtis. - Jah, täiesti keskne.
Paulus on kaalutlev ja selge mõistusega.
Ta tahab jõuda inimesteni
ja veenda neid evangeeliumi tõepärasuses.
Ta tegutseb ühe teatud valemi järgi.
Ta läheb alati esmalt sünagoogi.
Seal usutakse, et Jumal on olemas, on loonud kõik
ja on Iisraeli Jumal. Paulus võib kohe Pühakirjast näidata,
et Jeesus on tõotatud Messias, kes on Pühakirja täitumine.
Tema surm ei tähendanud ebaõnnestumist,
ei tunnistanud eksimist ega nõrkust.
Tegemist oli sügava saladusega, mida ennustab Jesaja 53. ptk.
Messias tegutseb ootamatult ja kannab maailma patu.
Jeesuse ülestõusmine näitab,
et Jumal tunnustas Jeesuse surma lepitusohvrit
Tema surnuist ülesäratamisega.
Paulus sai rääkida otse Pühakirjast Messiast,
ristist ja ülestõusmisest.
Paganatele ta ei saanud rääkida Pühakirjast ega Jumalast,
keda nad ei tundnud.
Lüstras ja Ateenas lähenes ta asjale täiesti teise nurga alt.
Ta hakkas rääkima loomisest, sellest mis oli inimkonnale ühine.
Ta hakkas arutama loodu algupära ja rääkima Loojast.
Ta rääkis inimese positsioonist loodu seas.
Siis juhtis ta vestluse Jeesusele ja Tema ülestõusmisele.
Paulus oli asjad täpselt läbi mõelnud.
Ta ei tegutsenud igal pool sama malli järgi.
Ta tahtis jõuda inimesteni seal, kus nad olid.
Ta jõudis alati evangeeliumini,
kuid kõne algus sõltus kuulajaskonnast.
Nii Jeesus kui Paulus tegelevad inimesega armastavalt ja austavalt
ning võtavad nende küsimusi tõsiselt.
Neil pole 4-punktilist programmi,
mida nad kõikjal rakendavad,
vaid nad kuulavad kõigepealt ja siis vastavad.
Nii Jeesus kui Paulus tundsid Vana Testamenti.
Nad teadsid, et prohvetid manitsesid iisraellasi,
kui nood Jumala seadust rikkusid.
Aga kui Jumal pöördus paganarahvaste poole,
ei saanud neid süüdistada mingi tundmatu seaduse rikkumises.
Siis rääkis Jumal Jesaja ja Aamose kaudu,
võttes aluseks üldinimlikud asjad, loomise ja südametunnistuse.
Kogu Piibli ilmutust läbib joon,
mida näeb selgelt paganate apostli Pauluse õpetuses.
Kui see on keskne Piiblis,
aga mitte tänapäeva kristluses,
siis mida see tähendab?
Ja mida tähendaks, kui hakkaksime uuesti
Jeesuse ja Pauluse kombel apologeetikaga tegelema?
Seda sa ju oma raamatuga taotledki.
Mis sinu meelest on juhtunud,
et apologeetika on kõrvale jäetud?
Kristlus saabus Rootsi 1080.
See oli valitsev maailmavaade tuhat aastat.
Kõik inimesed pole isiklikult usus olnud,
kuid Jumalasse, Jeesusesse ja Piiblisse uskumine
oli ühiskonnas aktsepteeritud.
Sellises keskkonnas sai asjadest otse jutlustada:
"Oled patune. Pöördu. Jeesus kutsub sind enda juurde."
Usu üldise aktsepteerimise tõttu polnud apologeetika vajalik.
Inimesed uskusid Jumalat, oma patusust
ning Jeesuse ristitööd ja ülestõusmist.
Sai kohe rääkida sellest, kuidas Jumala armu leida.
Polnud vaja apologeetilisi seletusi,
vaid võis kohe rõõmusõnumit kuulutama hakata.
Nüüd on hoopis teine olukord.
Siiski kuulutame edasi, nagu kuulutasime ka 19. sajandil.
Oleme vahel otsinud teoloogilisi põhjendusi,
miks endistviisi jätkame. Minu meelest on see vale.
Oleme mõelnud, et apologeetika pole piibellik.
Püha Vaim ja loogilised põhjendused olevat vastuolus.
Kuna Püha Vaim tekitab usu, ei vajavat me põhjendusi.
Selline vastandamine on täiesti hullumeelne.
Muidugi on Püha Vaim see, kes tõmbab inimese Kristuse juurde!
Vajame Püha Vaimu. Keegi ei pääse Jumala juurde arutlemisega.
Sõltume täielikult Pühast Vaimust,
aga Ta pole põhjenduste vastand, vaid Tõe Vaim.
Meid on kutsutud osutama armastust, jagama rõõmusõnumit
ja põhjendama kogu väest kristluse tõde.
Meid on kutsutud ka palvetama, et Püha Vaim teeks oma tööd
ja tõmbaks inimesed Kristuse juurde, sest meie seda teha ei saa.
Kui põhjenduste esitamine oleks evangeeliumi vastu,
oleks Jeesus ja Paulus rääkinud vastu Pühale Vaimule.
Seega ei saa siin mingit vastuolu olla.
Paulus ju ütles Koloslaste kirjas:
"Kasutage aega õigesti ...,
et te teaksite, kuidas teil tuleb igaühele kosta."
Meil on jäänud veel mõni minut.
Kas usud, et jõuame meie ajal veel oma usku põhjendada?
Põhjamaad on kristlusest loobumas.
Lääne kirikutest lahkub rohkesti inimesi,
kui samas kuskil Etioopias tulevad nad kirikusse masside kaupa.
Kas jõuame veel usku põhjendada? Elame rasketel aegadel.
Kas usud, et olukord muutub, kui hakkame usku põhjendama?
Lühemas perspektiivis ei näe asjad head välja.
Tuleb säilitada reaalsustaju. Meie kultuuri ja riigikiriku muutumine
on pikk ja järk-järguline sündmuste sari.
Lühemas perspektiivis ootavad meid rasked ajad,
kuid pikemas perspektiivis saame oodata head.
Asjad võivad aja jooksul muutuda.
Tuleb võidelda visalt ja paluda Jumalal sekkuda.
Kristluse lammutamine nõuab aega,
selle uuesti üles ehitamine võtab samuti aega.
Seega peame alustama tööd kohe, kuna see võtab kaua aega.
Peame ehitama püsivalt uuel moel
ja kaasama apologeetika sihipäraselt oma töösse.
Aitäh, Stefan Gustavsson!
Soovitan soojalt sinu raamatut "Kas usku on vaja kaitsta",
mis räägib neist asjust täpsemalt. Aitäh sulle.
Aitäh teile, head vaatajad. Elame rasketel aegadel.
Kristlust hävitatakse isegi kirikutes.
Palvekodades on üha vähem rahvast.
Aga tõde on ja jääb. See on meie tugevaim relv.
Juurdugem ise sügavale Jumala tõtte ja levitagem seda.
Jumal õnnistagu sind! Kohtume nädala pärast.
Kas oled saanud lohutust ja abi kristlikest telesaadetest?
Kui oled, osale nende toetamises.
Kristlikke saateid ei saa edastada ilma majandusliku toetuseta.
Võid annetada ekraanil nähtavate kanalite kaudu
või helistada telefonil 900 1777. Aitäh abi eest!
Tõlge: Monika Jaaguri