MIKSI KRISTINUSKOA PITÄÄ SELITTÄÄ JA PUOLUSTAA?
Tervetuloa Café Raamattuun!
Tämänpäiväinen vieraamme tunnetaan Pohjolassa -
sekä kristittyjen että ei-kristittyjen keskuudessa -
kristinuskon puolustajana.
Tervetuloa, Pohjolan tunnetuin apologeetta Stefan Gustavsson.
Kiitos! Kiva olla täällä.
Olet pitkään esiintynyt apologeettana.
Puhumme tänään apologetiikan merkityksestä.
Olet juuri kirjoittanut uuden kirjan nimeltä -
Tarvitseeko uskoa puolustaa? Kristillisen apologetiikan julistus.
Stefan, mitä apologetiikka on?
Sana on kreikankielestä ja liittyy oikeuslaitokseen.
Nykyään oikeusistuimissa on syyttäjä, joka syyttää.
Myös puolustautuminen ja selittäminen on mahdollista.
Apologian antaminen oli puolustautumista.
Sanalla oli kreikankielessä toinenkin merkitys.
Se tarkoittaa myös selittämistä.
Sanaa apologia käytetään usein Uudessa testamentissa.
Meidän tulee puolustaa sitä, mihin uskomme.
Emme saa sekoittaa sanaa apologia englannin sanaan "apology", -
joka tarkoittaa anteeksi pyytämistä. - Ei. Merkitys on päinvastainen.
Kyseessä on kaksi ulottuvuutta.
Määrittelen apologetiikan kristinuskon selittämiseksi -
ja puolustamiseksi.
Selittäminen koskee sisältöä.
Sanassa Jumala on kuusi kirjainta, -
mutta mitä se tarkoittaa?
Pääsiäisenä Jeesus kuoli syntiemme puolesta.
Mitä se sitten tarkoittaa?
Eli aluksi on selitettävä, mitä tarkoitamme.
Seuraava askel on totuuden puolustaminen.
Perustelemme, miksi pitäisi uskoa juuri tähän asiaan.
Apologetiikka on siis kristinuskon sisällön selittämistä -
ja totuuden puolustamista.
Miksi asia on niin tärkeä tällä hetkellä Suomessa ja Ruotsissa?
Eikö julistaminen riitä? Miksi pitäisi selittää ja puolustaa?
Voisin vastata, että se johtuu meidän ajastamme ja kulttuurista.
Mutta syynä on se, että olemme ihmisiä.
Pitää kysyä miksi, niin kuin kysyit minulta: "Miksi apologetiikkaa?"
Ihminen miettii, miksi pitäisi tehdä jotain tai uskoa johonkin.
Se ihmisen ylevä ominaisuus erottaa meidät eläimistä.
Mietimme, mitä järkeä asiassa on.
Eli ilman apologetiikkaa kieltäisimme osan ihmisyyttämme.
Jos on olemassa Jumala, joka on meidät luonut, -
hän on tehnyt meistä pohtivia, kyseleviä ja tutkivia olentoja.
Koska olen ihminen, on selvää, että olen apologeetta!
Miksi nyt vuonna 2016 on tärkeää, -
että olet julkaissut kirjan uskon puolustamisesta?
Paitsi siksi, että olemme edelleen ihmisiä, -
elämme hyvin erityisiä aikoja.
Ruotsi oli ennen maa, -
jossa oli vahva kristillisyys ja vahvoja herätyksiä.
Olemme väkilukuun suhteutettuna -
lähettäneet todella paljon lähetystyöntekijöitä maailmalle.
Mutta jotain on tapahtunut viimeisen 50 vuoden aikana.
Kristillinen kirkko on näivettymäisillään.
Ruotsista on tullut maailman maallistunein maa.
Miksi näin on käynyt? Syyt ovat monimutkaisia.
Pääsyynä on kuitenkin kristinuskon saama älyllinen arvostelu.
Joka puolelta kuulee, -
ettei ajatteleva, koulutettu ja uudenaikainen ihminen -
voi enää uskoa Jumalaan eikä ottaa Raamattua todesta.
Näin kristinuskoa murennetaan, muttei kirkko sano mitään.
Vaikka olemme harrastaneet ahkerasti apologetiikkaa, -
selittämiselle ja puolustamiselle on nyt suurempi tarve -
kuin moneen sataan vuoteen.
Emme ole vielä tarttuneet toimeen -
mutta parempi nyt kuin ei milloinkaan.
Vastaus tulee ikään kuin liian myöhässä.
Melkein kokonainen sukupolvi on hylännyt kristinuskon.
Pohjoismaissa on suosittua olla ateisti, -
ja ateistien määrä kasvaa.
Myös välinpitämättömien määrä kasvaa.
On surullista, että olemme kadottaneet useita sukupolvia.
Mutta näissä asioissa ei pidä koskaan antaa periksi.
Vaikka meidän olisikin ehkä pitänyt toimia ennen eri tavoin, -
meidät on kutsuttu palvelemaan Herraa tällä hetkellä.
Saamme kertoa ihmisille, että usko on mielenkiintoista ja jännittävää.
Ja koska kristinusko on totta, se muuttaa elämän.
Tarkoitatko nyt, että meidän tulisi alkaa -
selittää, puolustella, perustella -
ja antaa ihmisille älyllisiä syitä, miksi kannattaa uskoa?
Ei pelkästään sitä mutta myös sitä.
Meitä vastaan hyökätään koko ajan älyllisesti.
On aika erikoista, jos emme vastaa kritiikkiin.
Meidän tulee taistella siellä, missä taistelu on -
eikä yrittää touhuta jossain muualla.
Jos teemme niin, -
annamme vihollisen käsitysten vallata yhteiskunnan.
Niin Ruotsin kristikunnassa on tapahtunut.
Emme ole taistelleet siellä, missä taistelu on vallinnut.
Olemme antaneet maallistumisen vallata alaa.
Emme ole auttaneet seuraavaa sukupolvea näkemään, -
miten elää kristittynä vuonna 2016.
Jos sinulla on hyvä ystävä, josta joku puhuu pahaa, -
etkä puutu asiaan ollenkaan, tilanne vaikuttaa oudolta.
Niinpä. - Luonnollista olisi puolustaa häntä.
On outoa, jos kristityt eivät puolustaudu, jos sanotaan, -
ettei Jeesusta ole ollut olemassa, ei hän ole noussut kuolleista -
eikä meillä sielua ole.
Jos toinen ei tule puolustamaan, sitä pidetään petturuutena.
Ajattelen usein kuvaa, jossa ihminen seisoo -
toinen jalka toisessa veneessä ja toinen toisessa.
Millaista lapsen tai nuoren on kasvaa kristityssä perheessä -
tai seurakunnassa Ruotsissa?
Toinen jalka on kristillisyydessä, joka sanoo: -
"Jumala rakastaa sinua ja tahtoo sinulle hyvää.
Voit rukoilla häntä, ja hän kuulee sinua.
Sanassa on lupauksia, joihin voit luottaa.
Hän haluaa sinun palvelevan itseään."
Mutta toinen jalka seisoo maallistumisen veneessä.
Koululaitos ja koko kulttuuri sanovat: -
"Ennen vanhaan uskottiin Jumalaan, mutta ei niin enää tehdä.
Ennen uskottiin Raamattuun, mutta nyt tiedämme sen olevan tarua.
Ennen oli vahvoja vakaumuksia, -
mutta nyt tiede on osoittanut ettei järkevästi ajatellen voi olla kristitty.
Kyllä Jumalaan voi uskoa, jos se rauhoittaa, -
muttei Jumala todellinen ole." Tällaista nuori kuulee.
Nuorella on vastassaan ristiriitaisia tietoja.
On tuskallista yrittää elää kahden vastakkaisen käsityksen kanssa.
Täytyy alkaa ottaa kantaa. Veneet alkavat liukua erilleen -
ja lopulta haaroissa alkaa tuntua sietämätön kipu.
Silloin täytyy astua kummallakin jalalla samaan veneeseen.
Hyvin monet ovat siirtyneet maallistumisen veneeseen, -
sen sijaan että seisoisivat turvallisesti seurakuntalaivassa.
Miten sinun kohdallasi oli? Olet kasvanut kristityssä perheessä.
Olen kokenut asian itse. Perheeni on kristitty ja lämminhenkinen.
Olen hyvin kiitollinen perheestäni ja lapsuusvuosistani.
Uskoimme Jumalaan, luimme Raamattua ja rukoilimme.
Mutta pian käsitin, että perheeni oli hyvin outo.
Kellään ystävistäni ei ollut sellaista perhettä.
Heidän perheissään ei uskottu Jumalaan, ei rukoiltu, -
ei välitetty Jumalan Sanasta.
Olin luokkani ja kenties koko kouluni ainut kristitty.
Ainakaan en tuntenut sieltä muita.
Olin kuin vieraalta planeetalta tullut.
Kristinusko oli perheessäni hyvin tärkeää, -
mutta muita ei joko kiinnostanut tai he pitivät sitä epätotena.
Sain hyvin varhain sellaisen tunteen, -
että jos kristillisyys ei ole totta, en halua olla kristitty.
Asia olisi perheelle kipeä.
Sekä äidin että isän suvussa haluttiin seurata Jeesusta.
Sukuni usko loppuisi kuitenkin minuun, jos se ei ollut totta.
Eli hyvin varhain minulle tuli tärkeäksi löytää totuus.
Teini-iässä tapahtui jotain mielenkiintoista.
Tarkoitukseni oli olla työssä koko kesä.
Lähdimme mökille Pohjois-Skooneen.
Olisin siellä kesätöissä.
Mutta töiden ensimmäisenä päivänä sairastuin.
Sairastin kaksi kuukautta.
Mökillä ei ollut televisiota eikä kunnon kirjoja.
Kirjat olivat kotona Lundissa.
Päivää ennen sairastumistani olin ollut nuorisoleirillä.
Kirjapöydän vastaava alensi roimasti kaikkien kirjojen hintaa.
Ostin sieltä kirjan vain sen edullisen hinnan vuoksi.
Vein kirjan mökille.
Koska minulla ei ollut mitään tekemistä, otin kirjan esiin.
Kirja oli Francis Schaefferin "Jumala, joka on olemassa".
Aloin lukea sitä.
En ymmärtänyt paljon länsimaitten aatehistoriasta.
Mutta ymmärsin, että tämä paljon tietävä mies oli sitä mieltä, -
että olimme matkalla pois järjestä.
Maallinen käsitys ei ollut järkevä, mutta kristillinen oli.
Luin kirjan sinä kesänä monta kertaa, joten osaan sen.
Sivulla 101 oli todella nerokas peruste sille, -
miksi voimme uskoa persoonalliseen Jumalaan, -
joka on luonut maailman ja sitten ilmestynyt Kristuksessa ja Sanassa.
Perusteesta tuli minulle hyvin tärkeä.
Ymmärsin, että kristinusko on totta -
eikä perustu siihen, millaiseen perheeseen olin syntynyt.
Kristinusko oli todella totta.
Kunnon apologeettiset perusteet -
saivat minut antautumaan Herralle.
Sait kirjan oikealla hetkellä, ja se puhutteli sinua.
Olet sen jälkeen kirjoittanut itse paljon kirjoja.
Tunnetuin on ehkä "Mihin uskomme perustuu?"
Siitä on kai otettu jo 10 painosta. - Se on myynyt todella hyvin.
Se ilmestyi jo vuonna 1997, -
mutta sitä luetaan edelleen, ja saan siitä palautetta.
Herra on antanut sen kautta ihmisille ymmärrystä ja varmuutta.
Kirja on hyvä yleiskatsaus Jumalan olemassaolosta, -
Raamatun luotettavuudesta -
sekä Jeesuksen identiteetistä ja ylösnousemuksesta.
Schaefferin kirja ei kuitenkaan vastannut kaikkiin kysymyksiisi.
Mitä sen lukemisen jälkeen tapahtui?
Ihmisen ja kristityn elämässä tapahtuu kasvua.
Muutaman vuoden kuluttua ryhdyin kouluevankelistaksi.
Kävin melkein kaikissa Etelä-Ruotsin lukioissa.
Kerroin kristinuskosta ja keskustelin nuorten kanssa.
Minulle oli ollut tärkeää se, mikä on totuus ja miksi.
Nämä kysymykset ovat tärkeitä myös ei-kristityille.
Evankeliumin kertominen on vaikeaa, -
jollei ensin saa kuulijoita motivoitumaan.
En siis vain itseni vaan myös evankelioinnin tähden -
jatkoin apologeettisten kysymysten kanssa työskentelyä.
Minulla oli jo kouluevankelistana seuraava periaate.
Ensin esitin evankeliumin. Sitten keskustelimme.
Joihinkin kysymyksiin vastasin mielestäni hyvin, joihinkin en.
Jos en onnistunut selittämään enkä vakuuttamaan, -
seuraavalla kerralla halusin kyetä vastaamaan paremmin.
Luin ja keskustelin hankalasta kysymyksestä toisten kanssa.
Mietin vastauksia vastaväitteisiin.
Mietin koko ajan, miten voisin vastata kysymyksiin paremmin.
Se on yksi tapa tuoda Herran lähettiläänä hänelle kunniaa.
Täytyy voida yhä paremmin selittää, mitä valtakunta on -
ja esitellä se mahdollisimman hyvin.
Samalla kunnioitetaan ihmisten kysymyksiä ja otetaan ne todesta.
Se on tärkeää. Siksi teemme työtä näiden kysymysten parissa.
Joskus kysymys on ollut itselleni tärkeä, joskus jollekin toiselle.
Jos haluan kunnioittaa ihmistä, on vastattava hänen kysymyksiinsä.
Olet jo vuosia etsinyt vastauksia omiin ja toisten kysymyksiin.
Koetko, että ihmiset kaipaavat nyt vastauksia enemmän kuin ennen?
Tapaat ihmisiä kouluissa, yliopistoissa ja väittelyissä.
Vastassa on monenlaista ihmistä.
Jotkut ovat välinpitämättömiä ja ajatukset ovat muualla, -
niin ettei heillä ole aikaa ajatella syvällisiä asioita.
Kokemukset, tekniikka, elokuvat ja musiikki vievät mennessään.
Syvällisemmät asiat työnnetään pois mielestä.
Toiset ovat kovettaneet itsensä -
eivätkä koe tarvetta tutkia hengellisiä asioita.
Mutta useammin, kuin luulisi, kohtaa pinnan alta kiinnostusta.
Nuoret eivät ole saaneet keskustella -
olemassaoloon liittyvistä kysymyksistä, -
koska vanhemmat eivät puhu lastensa kanssa vakavista asioista -
kuten Jumala, elämä, kuolema ja syyllisyys.
Koulussakaan niistä ei puhuta vaan pohtiminen jää itselle.
Tuo mielenkiinto voidaan houkutella esiin ja alkaa keskustella.
Kuten sanoit aluksi, kyseleminen on ihmisille luontaista.
Kaikki haluavat tietää, mistä olemme peräisin ja miksi elämme.
On myös pahan olemassaolo.
Ihminen on nukuksissa, -
jos häntä eivät nämä kysymykset lainkaan kiinnosta.
Aivan.
Näistä kysymyksistä täytyy tehdä jännittäviä, puoleensavetäviä -
ja avoimia, niin ettei pakota ketään uskomaan.
Pitää nostaa esiin kysymykset ja tutkia vastausvaihtoehtoja.
Eroavatko nykyvuosista ne vuodet, jolloin luit Schaefferin kirjan -
ja sait ensimmäiset ahaa-elämyksesi totuudesta?
Ovatko ajat nyt erilaiset?
Kyllä on eroa niiden kohdalla, -
jotka ovat omaksuneet postmodernin käsityksen.
Ei välitetä siitä, miten asiat oikeasti ovat, -
vaan korostetaan henkilökohtaisia mielipiteitä.
Eihän niin voi lähestyä kysymystä Jumalan olemassaolosta.
Joko Jumala on tai häntä ei ole riippumatta ihmisen käsityksistä.
Täytyy kyetä nousemaan oman toiveen yläpuolelle.
Ehkä toivon, että Jumala olisi olemassa.
Tai haluan ehdottomasti, ettei häntä ole.
Pitää käsittää, että kyse on siitä, onko häntä olemassa vai ei.
Siitä lähden liikkeelle.
Osa ihmisistä haluaisi lähteä tälle subjektiiviselle tielle.
Eri oppilaitoksissa opiskelevilla on myös erilaiset käsitykset.
Teknisestä korkeakoulusta ei löydy postmodernismin kannattajia.
He tietävät, että maailman- kaikkeus on tietynlainen -
riippumatta omista toiveista. He ymmärtävät kysymyksen totuudesta.
Humanistisesta tiedekunnasta löytyy paljon enemmän -
postmodernismin kannattajia, koska siellä katsotaan asioita -
eri näkökulmista ja tulkitaan kirjallisuutta ja yhteiskuntaa.
Silloin on kiusaus alkaa ajatella subjektiivisesti.
Sellainen ero on olemassa.
Kiitos, Stefan Gustavsson. Meillä on paljon tehtävää jäljellä.
Suosittelen lämpimästi kaikille kirjaasi -
Tarvitseeko uskoa puolustaa? Kristillisen apologetiikan julistus.
Kristittyjen on aika herätä ottamaan vastuuta -
ja antamaan vastauksia ihmisille, jotka ovat vastauksen arvoisia.
Meidän on taisteltava siellä, missä taistelu on.
Kiitos, Stefan. Kiitos teille myös.
Viikon kuluttua puhumme apologetiikasta lisää.
Hanki tämä kirja, niin näet, miten tärkeä tämä asia oli Raamatussa.
Siunausta sinulle! Nähdään viikon kuluttua!
Oletko saanut kristillisistä TV-ohjelmista lohtua ja apua?
Jos olet, tule mukaan tukemaan niitä.
Kristillisiä ohjelmia ei voida lähettää ilman taloudellista tukea.
Voit antaa lahjan oheiselle tilille -
tai soittaa ruudussa näkyvään numeroon. Kiitos avustasi!
Suomennos: Annamari Kortelainen