PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Minu mäletamist mööda pole me tänast teemat varem käsitlenud.
Esmalt esitlen külalist ja seejärel räägin teemast.
Tere tulemast, Pasi Turunen. - Aitäh.
Töötad Patmoses ja oled kirjanik, raadiohääl
ning ka toimetaja ja teoloog.
Ja südames olen jutlustaja.
Ja veel hea jutlustaja!
Tänaseks teemaks on holokaust.
Kõik ehk ei tunne seda sõna. Mida see tähendab?
Sellega viidatakse II Maailmasõja ajal Hitleri Natsi-Saksamaal teostatud
süstemaatilisele, tööstuslikule,
eelkõige juutide vastu suunatud tagakiusule,
kus tapeti ca kuus miljonit juuti
koondus- ja surmalaagrites Saksamaal ja Saksa vallutatud aladel.
Selleks kasutati gaasikambreid, ahje ja muud sellist.
See toimus sõja ajal 1940. aastail.
Olen ka ise Auschwitzis käinud.
Üks küsimus, mille kõik peavad endale esitama,
ja mida endaltki konkreetselt küsisin, kui otsustasin vastavat teemat uurida,
on: "Kuidas see võimalik oli,
et süstemaatiliselt veeti inimesi
rongides tapatehastesse kümnete ja sadade tuhandete kaupa
ja lõpuks kaotasid elu miljonid?"
Püüti ehitada üha efektiivsemaid tehaseid
laste, meeste ja naiste tapmiseks.
Mis juhtus ühiskonnas,
et midagi sellist võis toimuda ja elu jätkus normaalselt?
Surmalaagrite kõrval jätkus tavaline linnaelu,
nagu midagi poleks juhtunud.
Seda ongi holokausti järel küsitud.
Igal aastal tähistatakse 27. jaanuaril
rahvusvahelist holokausti mälestuspäeva.
Laagrites tapeti miljoneid teisigi:
ehk kolm miljonit poolakat, sadu tuhandeid mustlasi.
Unustada ei tohiks nendegi mälestust.
Kuid tagakius oli eriti süstemaatiliselt suunatud just juutide vastu.
Kuid selleni jõudmiseks läbiti pikk tee.
Kokkuvõtlikult öeldes oli Euroopas võimule pääsenud
bioloogiline rassipõhine antisemitism,
mida esindas Hitleri Natsi-Saksamaa ja natsipartei ideoloogia.
Hitler oli avaldanud oma plaanid raamatus Mein Kampf juba varem,
aga keegi ei võtnud seda tõsiselt, arvates, et see pole võimalik jne.
Kui algas sõda ja seda poliitikat hakati ellu viima,
ja mõned on kahelnud süstemaatilise poliitika eksisteerimises,
siis Saksa rinde edenemist mööda ida suunas
saatis Hitler välja operatiivväed ehk einsatzgruppenid,
kes hukkasid tagalas kõik ebasoovitavad isikud.
Nii tapeti 2-3 miljonit juuti lihtsalt mahalaskmise teel
ja kõik ei hukkunud surmalaagrite gaasikambrites.
Midagi oli juhtunud,
et Euroopa ja Saksamaa olid kaotanud oma kristliku südame.
Aastaid oli Saksa ülikoolides õpetatud,
et Vana Testament on vilets koopia Baabüloni müütidest
ehk juudi rahval pole tõelist ajalugu, mida võib leida Vanast Testamendist,
polevat patriarhe ega muud sellist.
19. saj lõpus
pidas üks Delitzschitest loengu Saksa keiser Wilhelmile
pealkirjaga Babel und Bibel, kus ta võrdles Piibli ja Baabüloni lugusid
ning väitis, et Piibel on vilets koopia.
Saksa teoloogiline eliit oli kasvanud teadmises,
et nende seas ja maailmas elavad juudid
ei oma Piiblis tõelist ajalugu ja neid ei saa inimestekski pidada.
See jättis sügava jälje Saksa ühiskonnale.
Nii murdus moraalne selgroog, mis sellisele hävingule vastu pannuks.
Võib olla raske mõista,
kuidas liberaalteoloogia on saanud midagi mõjutada,
kuid ajaloolisuse eemaldamine viib selleni,
et Jeesuse juudi päritolu pole oluline.
Jeesus oli nende nägemuse järgi lausa aarialane.
Taheti kaotada kõik juutlusega seotu.
Vana Testament ja Jeesus taheti mittejuudistada.
See on vaid üks selgitus.
Mul on siin mobiilis üks ametlik, akadeemiline raamat,
mille autoriks on Anders Gerdmar.
Ta uuris antisemitismi teoloogilisi juuri.
Ligi 600 leheküljeline uuring
käsitleb Saksa piiblitõlgendust ja juute
Herderist ja Semlerist Kitteli ja Bultmannini.
Ta näitab, kuidas kogu Saksa teoloogiline teadustöö
oli antisemitismist läbi immutatud. See on vaid asja üks pool.
Teine, filosoofilisem pool on selles,
et nihilistlikus maailmas, kus mõeldakse, et Jumalat pole ...
Sakslased pidasid end muidugi kristlasteks,
aga tagantjärgi on tänapäeval raske mõista, kuidas see võimalik oli.
See johtub ehk sellest,
et kurjus nõuab põhjenduseks usku Jumalasse.
Ilma Jumalata pole head ega kurja, nii et kohatud kurjus on mõistmatu.
Kui taustal on uskumus, et inimene on põhiliselt hea,
on seegi juba eksitav.
Holokaust oleks pidanud näitama, et see uskumus ei saa paika pidada.
Täiesti piduriteta inimene
on olemuselt siiski üsna halb.
Nii et liberaalteoloogial oli suur mõju.
Teoloogid läksid sellega kaasa
ja isegi põhjustasid seda.
Oli teolooge nagu Bonhoeffer jt, kes tõstsid häält ja hakkasid vastu,
kuid nad ei suutnud tühistada
Saksamaal tärganud antisemitismi mõju.
See ei puuduta kõiki, kuid ülikoolitasandil oli sel suur mõju.
Ka kirik jagunes.
Nn Tunnistuskirik oli Hitleri ja nende õpetuste vastu
ning ütles, et need lahjendavad evangeeliumi,
kuna tekivad piiblivõõrad rõhuasetused.
Suur osa kirikust aga läks sellega kaasa.
Juutide tagakiusamise ajal kaitsesid paljud kristlased juute.
Tuntuim on ehk Corrie Ten Boom, kelle pere eluga riskides juute varjas.
Pilt pole ehk nii ühemõtteline, kui varem maalisin,
kuid see oli taustaks küsimusele, miks sai see Euroopas juhtuda.
Taustal oli aastakümneid Euroopas valitsenud antisemitistlik põhjahoovus,
mis kulmineerus nende sündmustega.
Veel selle võimalikkuse teemal.
Selles pidi osalema ka kogu muu aparaat.
Kohutavates inimkatsetes osales või oli sellest teadlik terve arstkond.
Nad pidid selle passiivselt heaks kiitma.
Ka tavainimesed ei küsinud, miks laetakse rongid täis just juute
ja miks need kunagi tagasi ei tule. Ja mis lõhn see on?
Kogu ühiskond andis passiivse nõusoleku,
välja arvatud üksikud vastupanijad.
Meil kõigil on see oht, kuna oleme nii mugavuslembesed.
Kurjusega võitlemise hind, isegi kui see on täiesti ilmne,
võib olla liiga kõrge,
nii et me pigem alistume ja aktsepteerime kurjust
kui võitleme sellega.
See on äärmiselt aktuaalne. Ajal, kui meie istume siin,
on liikumisi, mis eitavad teatud piiblitõdesid.
Peaksime seisma nende tõdede eest,
et ajalugu ja Jumal meid hukka ei mõistaks.
Võtame ühe teistmoodi küsimuse samal teemal.
On uskumatu, kuid mõned ütlevad,
et seda ei juhtunud üldse ja holokaust on väljamõeldis.
Terve juutide genotsiid, kõik kohad, mida külastame
ja kus vaatame läbi akna säilmeid,
kingi, kotte, riideid jms hunnikutes,
ka juukseid ja prille,
olevat väidetavalt teadlik pettus.
Osad mõtlevad nii.
Jah. Seda fenomeni kutsutakse holokausti eitamiseks.
Soomes on seda esindanud näiteks ajaleht Magneetti,
mille mõjul on oma ajalugu.
Holokausti eitamine on rahvusvaheline ilming.
On huvitav selle juuri uurida. Esmalt tuleb mõista, mis holokaust oli.
Üldiselt määratletakse uurimustes holokaust nii,
et sellega on seotud gaasikambrid,
mis oli üks kesksemaid juutide tapmismeetodeid surmalaagrites.
Holokausti eitajate väitel gaasikambreid polnud.
Kui kambrid olidki, siis riiete desinfitseerimiseks.
Kasutatud Zyklon B gaasi kohta on tõendusmaterjale,
et seda kasutati lutikate hävitamiseks,
nii ei saadud seda inimeste peal kasutada.
Teine teema on ohvrid. Juutidest ohvreid oli ca 6 miljonit.
Holokausti eitajate sõnul polnud neid üldse.
Kui juute tapeti või hukkus II MS ajal,
olevat ohvreid tunduvalt vähem olnud, maksimaalselt 300 000 kuni miljon.
Nad ei surnud gaasikambreis, vaid haigustesse, nälga jne.
Sõjas juhtub kõiksugust.
Kolmandaks - kas üldse eksisteeris süstemaatiline,
programmiline juutide hävitamisplaan.
Peavoolu ajaloolaste väitel eksisteeris.
Holokausti eitajate väitel polnud mingit programmilist plaani.
Olid vaid juhuslikud sündmused.
Näiteks, kas teadsid, Leif,
et kunagi pole leitud Hitleri määrust
juutide tagakiusamise teostamiseks?
Mis sa selle peale kostad? Mida sellest järeldame?
Holokausti pole toimunud, see on müüt ja väljamõeldis?
Kõik kolm väidet on problemaatilised.
Olen lugenud mitmeid raamatuid,
mis süvenevad holokausti ajalukku
ja tõdevad, et juutide süstemaatiline massihävitamine 2. Maailmasõja ajal
on üks kogu ajaloo või vähemalt kaasaegse ajaloo
parimini dokumenteeritud sündmusi.
Holokausti eitajad põrkuvad massiivse tõendusmaterjalimäega.
On pealtnägijate tunnistused, ellujäänud ohvrite tunnistused,
on sonderkommandod,
kes pidid kontsentratsioonilaagreis natside käsul kehasid ahjus põletama,
nende luid purustama ja matma ning tuhka hävitama
või põletama neid massihaudades.
Juudid pidid selles osalema ja mõni pääses laagrist põgenema.
Oli laagrivalvureid või -ülemaid, näiteks Auschwitzi ülem Rudolf Hess,
kes tunnistas Nürnbergi kohtuistungil,
et nägi pealt hävitusgaasi kasutamist,
kirjeldas, kuidas inimeste suremine gaasikambreis võttis 10-15 minutit
ja mis seejärel toimus.
Kirjaliku tõendusmaterjali,
kui venelased Auschwitzi vabastasid ja liitlased saabusid,
käskis Himmler sakslaste põgenedes koos laagritega hävitada.
Auschwitz hävitati. Seepärast on seal täna varemed.
Maidanek, Mauthausen, Bergen- Belsen ja teised koonduslaagrid
püüti hävitada.
Sakslastel ununes kiirustades täiesti
Auschwitzi ehitusameti arhiiv.
Sealt leiti kviitungeid, tellimusi ehitusameti juhi allkirjaga,
kus telliti ntks 12 gaasikindlat ust selle ja teise krematooriumi jaoks.
On õhufotosid, mis kinnitavad pealtnägijate lugusid,
et näiteks 2. krematooriumi katusel on augud,
kust teiste pealtnägijate sõnul Zyklon B gaasi sisse lasti.
Ajaloolased Grobman ja Shermer kirjutasid raamatu "Denying History".
Tsiteerin siit, kuna mälu pole nii hea.
Nende sõnul oletavad holokausti eitajad,
"et kui suudavad leida holokaustistruktuuris väiksegi prao,
variseb kogu ehitis kokku."
Nad mõtlevad holokausti toetuseks esitatud tõendusmaterjale.
Mõningates pealtnägijate lugudes on pingeid ja võib esineda vastuolusid.
"See on eitajate järeldusprotsessis fundamentaalne eksitus.
Holokaust pole üksikjuhtum,
mida üksainus fakt võib kinnitada või ümber lükata.
Holokaust koosneb suurest hulgast sündmustest mitmes eri paigas
ja tugineb arvukatele infokübemetele, mis viitavad sama järelduse suunas.
Väikesed vead või järjekindlusetused siin-seal
ei suuda holokausti valeks tunnistada
sel põhjusel, et holokaust ei põhine juba lähtehetkest ühel infokübemel."
See on väga tähtis. Neid asju uurinud ajaloolased rõhutavad,
et kui vaadelda erinevat tõendusmaterjali - fotosid,
pealtnägijate lugusid, allesjäänud dokumente, ehitusjooniseid,
siis kui ükski neist ei tõenda tervikuna 6 miljoni juudi hukkumist,
peamiselt gaasikambreis, kuid osa ka lihtsalt hukates,
siis on säilinud Himmleri raport Hitlerile
idarindel tegutsenud einzatsgruppenite C ja D tegevusest.
Hitler tahtis täpseid raporteid plaani edenemise kohta
ja kui palju juute on tapetud.
Ühes nelja kuud hõlmavas raportis teatati,
et idarindel lasti maha üle 362 000 juudi.
Dokumendil on Hitleri allkiri, mis tähendab, et ta luges selle läbi.
Väidetakse, et Hitler ei teadnud seda. Teadis ja tahtis kursis olla.
Natsijuhid teavitasid teda pidevalt.
Sellised infokübemed einzatsgruppenite raportitest,
surma- ja koonduslaagritest, pealtnägijate tunnnistustest
ja nii maismaa- kui õhufotod, mis ehk salaja välja smugeldati,
viitavad kõik samale järeldusele,
et toimus hävitamine,
kus kuus miljonit juuti hukati tööstusliku täpsusega
ja suur osa neist gaasikambreis.
Juba Auschwitzis üksi
hukkus ca 1,1 mln juuti.
Lisaks veel mustlasi ja teisi.
Oled seda teemat uurinud. Kas pole nii,
et holokaustieitajad eitavad seda,
kuidas ajalugu üldse uuritakse?
Ajaloo kohta pole videopilti kuskilt sajandite tagant,
vaid meil on eri tüüpi tõendeid,
ja kui need kõik viitavad samale asjale,
võime olla üsna kindlad, et tegemist on ajaloolise faktiga.
Tõeline ajalooline uurimus ei kahtle holokausti toimumises.
Ajaloo täpsustamine toimub detailides
nagu kunagi Auschwitzi vabastamisel väitsid venelased,
et nende esialgsel hinnangul tapeti seal 4 miljonit juuti.
See oli metsik arv ja põhines ekslikul kalkulatsioonil.
Nad arvasid, et kui gaasikambrid töötaksid ööpäevaringselt,
suudetaks neis tappa nii palju.
Kuna Venemaa oli üks võitjariikidest ja oli vallutanud idabloki,
ei hakanud keegi külma sõja olukorras seda arvu parandama.
Kui idablokk 1989. a kokku varises,
teatasid Poola teadlased ja Yad Vashem parandatud arvust
ning et varasem ei pea paika.
Venemaa tahtis kasutada 4 miljonit oma propagandas
Saksamaa, Lääne ja kapitalismi vastu.
Nad kasutasid surma- ja koonduslaagreid näitena
kapitalismi õuduste kohta, mis orjastab inimesi ja tapab neid.
Seejärel arv parandati ja kontrolliti üle eri allikatest.
Auschwitzis tapeti seega 1,1 miljonit.
See on legitiimne ajaloodetailide täpsustamine.
Kuid väide, et midagi sellist pole kunagi toimunud,
kuna on tehtud täpsustusi
või pealtnägijate tunnistustes on ebaselget, ei kannata kriitikat.
Loen ajalehest Magneetti tsitaadi, kust näeb holokaustieitajate 3 teesi.
Üks artikkel kirjutab,
kuidas 86-aastane naine kaebas Saksa Juudi Nõukogu kohtusse
holokausti kohta valetamise eest.
"Paluti kirjalikke tõendeid selle kohta,
et Saksa valitsus mõrvas sõja ajal organiseeritult 6 mln juuti.
Mingeid tõendeid pole.
Pole gaasiga mõrvatute surnukehi."
Muidugi pole, kuna nad põletati hiljem.
"Pole mõrvatute registrit." Neid ei registreeritudki.
Moskva arhiividest leiti nn Auschwitzi surmaraamatud,
kus oli registreeritud üle 62 000 Auschwitzi vangi surm.
Mõnede eitajate väitel tõestab see, et ei tapetud kuut miljonit.
Kuid see oli vaid registreeritud vangide arv.
Ungarist või mujalt natside okupeeritud aladelt
Auschwitzi ja teistesse surmalaagritesse tulnud vaguneist
saadeti enamik otse, registreerimata gaasikambreisse.
Seal nad surid, nende kehad põletati ja mälestus neist püüti hävitada.
Teatud arv registreeriti nn surmaraamatutes
ja nende puhul pidid arstid esitama fabritseeritud surmapõhjused,
kuigi nad lasti maha või tapeti muul moel.
Holokausti eitajad ei mõista,
kuidas ajalugu selles vallas uuritakse.
"Pole mõrvatute registrit
ega kirjalikke tõendeid Saksa valitsuse mõrvaplaani kohta."
Ajaloolased on holokausti uuringutes
vastanud kõigile holokaustieitajate argumentidele.
Näiteks Emory Ülikooli veebilehel holocaustdenial.org vist,
ja kui see ei jää meelde, otsige üles Emory University ja holocaust denial,
nii leiate suurepärase andmepanga sellel teemal.
Sind kuulates meenub, et see sarnaneb juhtumitele,
kus aegajalt avaldatakse raamatuid, et Jeesust polnud olemas.
Seegi on teatud eitamine.
Samamoodi on meil tõendid: Piibel, Uus Testament,
mis pole vaid üks raamat, vaid kogumik,
meil on ka piiblivälised nii juudi kui paganaallikad.
Kuid neid kõiki eitatakse.
See on teema, mille puhul olen holokaustieitamist uurides mõelnud,
et see sarnaneb viisiga, kuidas ajalookriitiline uurimine
püüab eitada Uue Testamendi tõendeid Jeesuse olemasolu kohta.
See pole juhus. Selle taustal on samasugune postmodernistlik teooria
nagu holokaustieitajate toodangul,
mis püüab Piiblile külma teha.
See on muidugi teine teema. Kuid igal juhul on huvitav,
et tahetakse eitada Jeesuse olemasolu või UT sündmusi.
Huvitav on seegi, et Jeesuse ajaloolisusest rääkides
viitame meie neljale evangeeliumile Jeesuse eluloo kohta.
Jah, aga väljaspool neid?
Neil on sarnane hoiak:
"Sellele mõrvale pole ühtki pealtnägijat."
"Aga siin on üks mustanahaline."
"Jah, aga ta on mustanahaline. Tema ei kõlba."
Kui ütleme, et meil on tõendeid, UT pealtnägijatunnistused,
siis tahetakse UT väliseid tõendeid. Kui neid pole, siis seda ei juhtunud.
Teatud tõendeid eitatakse ega aktsepteerita miskipärast.
Aitäh, Pasi Turunen, et meenutasid meile holokausti.
Lõpetame tihti korratud sõnadega: Et see ei korduks iial enam!
Peame olema valvel, neid asju mõistma,
sellisele eitamisele vastu seisma ja jääma faktide juurde
ning pidama meeles ka õudusi, et need ei korduks.
Aitäh, head vaatajad!
Ärgem kunagi unustagem seda massilist, mõõtmatut ebaõiglust,
mida juutide ja teiste suhtes Natsi-Saksamaa ajal korraldati.
See on tohutu dokumenteering inimese kurjuse kohta.
Olgem valvel meiegi ajal kõige suhtes, mis eitab Jumala loodud inimväärikust
ja Piibli tõde Kristuse surmahinnast, mis meie kõigi eest maksti.
Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri