CAFÉ BIBELN
Välkomna till Café Bibeln.
Professor Tapio Puolimatka gästar oss i dag. Välkommen. - Tack.
Du har skrivit många böcker. Det här är nog den kortaste.
"Jälkikristillisen maailman kauhut" (Den efterkristna världens fasor).
- Så är det nog, ja. - Men trots att den är kortast -
tycker jag att den på sätt och vis väger tyngst.
Du försöker uppmärksamma hur den värld ser ut -
som man möter om -
vi skalar bort den kristna tron och påverkan från dess värdegrund.
Din inledning är intressant. Jag skulle vilja höra -
om jag uppfattat rätt. Du säger att när man pratar om -
den frukt kristendomen burit i samhället och i människors liv -
jämfört med andra livsåskådningar, exempelvis ateismen, -
så jämför man ofta ateismens ideal med kristendomen i praktiken.
Då pekar man förstås på korstågen -
eller något annat och -
man säger att: "Just då och där -
bröt de kristna mot sin egen religion."
Följden blev något dåligt. Och det jämförs med -
ateismens ideal: frihet, broderskap och jämlikhet.
Sedan säger man att en värld utan religion vore bättre.
En programledare i finsk TV frågade: -
"Hur vore världen utan religion?" Som om den vore underbar, -
full av frihet, broderskap och jämlikhet. Men du säger -
att så kan man inte göra. Man måste jämföra ateismens praktik -
med kristendomens praktik.
Och det gör du i den här boken. Vad händer då?
Har jag förstått rätt?
Ja och i allmänhet brukar ateistiska apologeter som Dawkins...
Vi uppfattar det ju så att om vi exempelvis tittar på -
dessa omtalade exempel såsom häxförföljelsen.
För det första ger historieforskningen -
en helt annan bild än propagandan. Enligt propagandan -
dödades 9 miljoner under häxförföljelserna, de flesta kvinnor.
Enligt forskningen dödades 20 000-50 000 under 350 år.
Okej, det gick 350 år och uppåt 50 000 människor dödades.
- 50 000 på 350 år? - Ja.
Vi behöver inte gå långt för att hitta en ateistisk nation, -
alltså bolsjevikernas Sovjetunionen.
Inte ens ett år hann passera innan många fler dödats.
- Under ett år? - Ja.
- Inte 350? - Nej.
Den jämförelsen glöms bort. Och om vi nu verkligen tittar i -
kommunismens svarta bok så var det 100 miljoner offer på 70 år.
Häxförföljelsens offer var 50 000 på 350 år -
och den ateistiska kommunismens 100 miljoner på 70 år.
Det är helt olika skalor.
Eftersom det...
Och vad beror det på? Det är en intressant fråga.
- Du vänder och vrider på saker som rör den kristna trons kärna.
Om jag förstod rätt -
så är det du vill säga i boken alltså att -
det räcker inte att ha en formellt kristen tro. När vi pratar om -
den kristna trons verkningar måste vi gå till själva kärnan.
Att trons verkningar uppstår ur den kristna trons kärnlära.
Den goda frukt som bärs fram av den kristna tron, -
uppstår av att man håller fast vid den kristna trons kärnsanningar, -
som att människan är Guds skapelse, alltså oändligt värdefull.
Hon är syndig, alltså har fallit, hon är ond, -
förmögen till extrem ondska.
Men så har vi Kristi död på korset vilket bär väldigt god frukt.
Låt oss fundera kring detta för det är lite överraskande.
Hur kan det, att vi är Guds skapelse, frambringa god frukt i samhället?
Vi kan jämföra med den ateistiska teorin.
Enligt den är vi slumpmässiga produkter av en helt naturlig process.
Vi skiljer oss inte från djurriket eller överhuvudtaget från -
den materiella världen.
Vi är som i ett grekiskt drama med en naturalistisk syn -
på människan: att vi är blott en stoftsamling.
Och stoftsamlingen... Vi behandlar stoftsamlingar -
på olika sätt. Vi piskar mattor men om vi piskar människor...
Enligt den logiken skulle vi kunna göra det.
Men enligt Bibeln är människan skapad till Guds avbild.
Det är skillnad mellan människan och allt annat i skapelsen.
Och människovärdet grundar sig inte alls på hennes egenskaper.
Inte på om hon kan tala, gå eller är funktionshindrad.
Värdet grundar sig på att Gud har skapat och älskar henne.
Nu säger ju folk att "religion skapar ondska, -
titta bara på den muslimska terrororganisationen ISIS".
Sen förfasas man också över att ISIS dödar funktionshindrade.
Men till ateismens samhällsfrukter hör en abortlagstiftning -
som i förväg screenar för funktionshindrade barn.
Är de det dödar man dem. Ett faktum vi praktiserat länge.
Och det härstammar inte från kristendomen -
som ju säger att ända från befruktningsögonblicket -
är ett barn oerhört värdefullt. Så när Gud blev människa -
var Han som människa oerhört värdefull.
Lyckligtvis gjorde Maria inte abort.
Så människan är alltså oerhört värdefull.
Så hur märker vi det i den här frågan?
Alltså den kristna trons ojämförbarhet och -
dess uppvärdering och skyddande av människolivet?
Det märks i det att den ateistiska logiken -
i allmänhet inte skiljer mellan människa och djur.
Ateistiska filosofer som Peter Singer, professor på Princeton-universitetet, -
säger att ett nyfött barn är mindre utvecklat än en gris.
Så kan vi äta en gris kan vi döda ett nyfött barn.
Jag har förstått att han är vegetarian -
så han äter inte gris av den anledningen men -
hans logik är att kan vi döda barn i livmodern -
då kan vi döda dem utanför livmodern också -
eftersom det är samma barn oavsett plats.
Han anser också att barn inte är lika utvecklade som många djur.
Så gränsen mellan människor och djur suddas ut.
I praktiken begränsar han sig inte till nyfödda.
Jag såg en diskussion mellan Dawkins och Singer -
där man till och med talade om att ett ettårigt barn -
om det är väldigt skadat...
Vi återgår liksom till hedendom eftersom -
det materialistiska tänkandet i själva verket är gnostiskt.
För anser man att materia kan producera medvetna varelser, -
då smyger sig tanken in att materien har förmågor -
som vi är omedvetna om, som inte kan observeras.
Vetenskapen kan inte visa det men utgår man från evolutionen -
så måste den ha det.
Så materialismen blandar sig med ett vagt religiöst tänkande.
Den är inte irreligiös. Den närmar sig panteism.
Det som också sker är att den kristna kyrkan -
i sitt sökande efter människors acceptans -
ansluter den sig till i princip samma hedniska gnostiska tänkande.
Kärnan är att om vi ytterst är produkter av -
en materialistisk-panteistisk värld -
så försvinner skillnaden mellan gott och ont.
Detta tillämpas så klart främst på vuxna och deras sexliv.
Följden blir att när skillnaden mellan gott och ont försvinner -
hos vuxna och man lever i fri sexualitet, -
då föds barn som inte är önskade.
Och hedendomen löste problemet genom att offra dem till Molok.
Vi kan läsa om det i Bibeln. Hur löser materialismen det då?
I stort sett på samma vis. Barnen offras. De dödas.
I allmänhet före födseln men vissa föds och aborteras levande.
De lämnas att dö. Så vi är kvar i samma hedendom.
John Lennox har skrivit i en bok som publicerades förra året -
som utgår från Daniels bok.
Han jämför och analyserar den religionsblandning som omgav Daniel-
och menar att liknande drag finns i vår tids nyhedendom.
I praktiken samma sorts avgudadyrkan och frihet som ges till de vuxna.
Samma frihet att förstöra -
de oönskade frukterna av den fria sexualiteten.
Själva offrandet blir rent av något sakralt.
Vi har ju till exempel Ginette Paris som kallar abort för ett sakrament.
Barnet offras på sätt och vis i en religiös och vacker handling.
För om barnet inte är önskat älskar vi det ju -
om vi dödar det innan det föds in i denna värld.
Den kusliga logiken stämmer bra med titeln på din bok: -
"Den efterkristna världens fasor".
Så att tro på att vi är skapade av Gud, skyddar oss.
En annan sak överraskar. Du säger att även insikten om -
att vi är syndiga skyddar oss. På vilket sätt då?
Det kommer av just detta, för att ta Ginette Paris exempel, -
att hur är det möjligt att hon ser abort som detsamma som att -
offra barn till gudinnan Artemis och att -
det är en helig handling och ett sakrament.
Det är just att skuldkänslan är så hemsk -
om en mor eller far offrar sitt barn. Skulden är så fruktansvärd -
att man inte vågar möta den.
Och vågar man inte möta sin ondska, då måste man -
göra den till något heligt för att ta maximalt avstånd från -
möjligheten att det kan vara fel. Istället blir det att tjäna Gud.
ISIS har samma logik. När de begår hemskheter, -
våldtar kvinnor och dödar utvecklingsstörda, -
förklaras det med att allt är att tjäna Gud.
För att tillfredsställa mordlystnad och sexuella begär -
sakraliserar de det. "Vi är heliga när vi är som hemskast."
Hände det något liknande under franska revolutionen då -
man svor vid de då väldigt moderna värdena: broderskap, frihet, jämlikhet?
Det ledde ju till terror.
Handlade det om att målet man strävade mot -
var så fint och heligt?
När det inte verkade gå i uppfyllelse -
började man begå dessa hemska dåd för att nå det fantastiska målet.
Och det liksom... Slutmålet helgade medlen -
man använde sig av.
Absolut. Fenomenet finns även i parrelationer.
Om jag utgår från att jag är god och det blir problem...
- Det är den andres fel. - Det måste det vara, det är logiskt.
Om någon som lever med en så -
här god människa ändå lyckas skapa problem...
Om jag är så god och kärleksfull måste du vara verkligt ond!
- Ja. - Det är logiken.
Om vi är fullkomligt goda och strävar efter en god värld för alla -
och några motarbetar det, då måste de vara riktigt onda.
Att eliminera dem blir såklart en god och helig handling.
De är ju onda och hindrar oss. Det är samma logik i alla dessa...
Även i bolsjevismen. - Ja och Pol Pot, i Kina, Stalin...
Man strävar efter det goda som det definieras av diktatorn.
Det saknar betydelse med vilka medel målet nås.
Men om jag dessutom bekänner att jag är syndig -
så skyddar det genom att göra mig självkritisk.
Jag kan inte ge all makt åt en diktator -
eller till någon klick, någon sorts elit, -
för den kristna tron säger att vi alla är syndiga.
Det måste vara balans och allas makt granskas.
Ja, läran om synden skyddar oss precis på det sättet.
Den har lett till att demokratin fördjupats eftersom -
den förutsätter avsaknad av en elit. Alla bör utsättas för tvivel.
Främst måste jag tvivla på mig själv -
och jag måste möta min skuld. Men det påverkar också på så vis -
att när jag mött min verkliga skuld går det inte längre att -
skuldbelägga mig på falska grunder.
Totalitära system, såsom Stalins, byggde ju på att varje enhet av -
hemliga polisen hade en viss kvot personer som skulle fängslas.
Ett visst antal skulle fängslas och fås att erkänna -
för att kunna användas som arbetskraft i fånglägren.
Processen innebar att människor fängslades kanske delvis -
för att fånglägren krävde en viss sorts människor med vissa yrken.
Det dög inte med gamla och lytta. De skulle ha dött på vägen dit.
Man måste fängsla unga, starka människor som orkar arbeta.
De måste fås att verka skyldiga för att de behövs i tvångsarbetet.
Det är logiken. Men den kristna syndafallsläran skapar alltså -
ett motgift även mot detta.
För om jag erkänt min skuld inför Kristus och blivit förlåten -
då är det inte så lätt att skuldbelägga mig.
Å andra sidan kan jag ju medge den. Säger man att jag är en skurk -
så vet jag ju det redan. Det är ingen nyhet.
Men jag vill veta på vilket sätt jag är det och -
hur jag kan ordna till mitt liv. Detta skapar individer som är -
öppna för förändring och förbättring, som vill diskutera och bemöta fakta.
Det är viktigt för samhällsdialogen.
I en annan bok nämner du, mycket överraskande, -
att läran om synden även har främjat vetenskapen.
Ja, det är intressant. Oxfordprofessorn Peter Harrison -
har visat att den moderna experimentella naturvetenskapens -
metodik utvecklades under 1500- 1600-talen och upphovsmännen -
fokuserade medvetet på hur syndafallet påverkar -
människans kunskapsutveckling. De formade forskningsmetodiken -
med hänsyn till människans benägenhet till självbedrägeri -
och att människans intelligens inte skyddar mot det.
Därför måste metodiken bygga på kontroll och kritik.
Detta har luckrats upp, särskilt i samhällsvetenskapen.
Nivån på vetenskapen sjunker på grund av tabun och -
politiska faktorer som påverkar publiceringen av forskningsresultat.
Den tredje saken du för fram har det kraftfullaste inflytandet: -
Kristi död på korset. Och vad du vill visa på, -
och det lyckas du med tycker jag, -
är att den påverkan som Kristi kors haft på historien -
har varit det största goda som någonsin getts åt oss.
På vilket sätt har Kristi kors gjort gott?
Kristi kors verkar på två sätt. Dels har den sanningens enorma kraft.
Jag har ju svårt att möta sanningen om mig själv, kanske omöjligt, -
utan att konkret ha fått uppleva förlåtelsen.
Att ha fått erfara den alltså.
Korsets kraft ligger i att genom den får människorna -
del av den Helige Andes frid.
Bekänner vi våra synder är Han trogen och rättfärdig.
Alltså trogen och rättfärdig... Att Gud... Förstår du?
Det är en sådan paradox.
Hur kan Han vara rättfärdig när Han förlåter en förbrytare?
För att Han själv har sonat synden.
Om jag har stulit har Han liksom betalat skulden.
Därför kan Han förlåta. Han har själv gått igenom det.
Vi kan samtidigt hävda den ovillkorliga människorätten -
som kräver ovillkorliga moraliska regler.
Och samtidigt den fullständiga förlåtelsen.
Detta har varit det muslimska samhällets problem.
De tvingades förneka existensen av en ovillkorlig lag -
som även binder Allah samt säga att kalifen stod över lagen.
Och den lärde som uppfann detta, mördades av kalifen.
Så han rättfärdigade mordet på sig själv när han sade -
att lagen inte gällde kalifen.
Men Kristi kors ger också kraft och glädje via förlåtelsen.
Av det följer viljan att göra gott.
Har inte också Kristi osjälviska kärlek -
inspirerat till en oändlig mängd goda gärningar i världen?
Sjukvård, undervisning, utvecklingshjälp, allt möjligt...
Som Röda Korset, en historiskt liten detalj men mycket betydelsefull.
Men korset har inspirerat människor att ge av sig själv.
Att gå i Kristi fotspår och uttrycka en osjälvisk kärlek.
Precis. Förebilden påverkar såklart men jag tror att -
det även handlar mycket om scenen -
där den syndiga kvinnan kom till Kristus.
Jag tror att när vi som syndare kommer till Kristus då -
är känslan av värdelöshet ganska stark.
Och när man upplever syndernas börda som så stor, -
man är en så grov förbrytare, då finns det inget hopp.
Men så får man förlåtelsens gåva och då är glädjen så stor.
Den är proportionerlig. Så av den glädjen...
När man är i glädjefasen, då kan man glädjas åt Hans kärlek.
Jag tror det kommer den vägen.
Man blir förlåten och då förstår man kärleken.
Får barnen bara lära sig att det finns en fin förebild -
blir det alltför förkrossande.
- "Jag klarar inte det där."
Vilket kan leda till självbedrägeri och ovilja att se det onda i sig själv.
Men om jag samtidigt är syndig och rättfärdiggjord -
så kommer glädjen och av det följer allt det du sade.
Tack Tapio Puolimatka för din bok som slutar med positiva ord: -
"Samhällets sekularisering är inte nödvändig, för människan kan lära -
sig av sina misstag och återuppta kontakten med Skaparen."
Välsignelse över dina kommande projekt.
Tack kära tittare. Har du aldrig läst något av Tapio Puolimatka -
så är det här en bra bok att börja med.
Lätt att förstå, kort och en bok som talar till en.
Jag rekommenderar den om du inte läst någon annan av hans böcker.
Börja med den här. Skaffa den.
Den kan väcka intresset även för hans andra böcker.
Vi lever i en utmanande tid men den kristna tron har även förr -
bringat ljus vid de mörkaste tillfällen.
Det ljus som Kristus förde med sig. Han som lyser upp varje människa.
Välsignelse över din vecka. Vi ses igen.
Stöd Himlen TV7! I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
Swisha din gåva till 123 677 9300
I Finland: Nordea, FI40 1112 3000 3427 89
Mottagare: Ristin Tuki ry Referens: 8507
Ring: 0600 10070 (10,01 euro + lna)Lyssna till hela meddelandet
Översättning: Marita Hallgren Himlen TV7