PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Tänane saatekülaline on prof Tapio Puolimatka.
Tere tulemast! - Aitäh.
Oled kirjutanud mitmeid raamatuid.
See siin on vist sinu lühim raamat
"Postkristliku maailma õudused".
Ilmselt on jah.
Kuigi see on lühike, vaid 126 lehekülge,
on see minu meelest teatud mõttes kõige kaalukam.
Püüad juhtida raamatus tähelepanu sellele, milline on maailm,
kui eemaldame kristluse ja selle väärtusmaailma mõju.
Ütled alustuseks midagi huvitavat.
Tahaksin kuulda, kas olen õigesti aru saanud.
Ütled, et tihti, kui hakatakse võrdlema kristluse toodetud vilju
mõne muu maailmavaate, ntks ateisimi viljadega ühiskonnaelus,
võrreldakse ateismi ideaale
kristluse praktikaga.
Sel juhul juhtub, et osutatakse ristiretkedele või muule
ja öeldakse, et tol ajal ning selle ja teisega
eksisid kristlased omaenda usu vastu
ja tulemused olid halvad.
Seda võrreldakse ateismi ideaalidega
nagu vabadus, vendlus ja võrdsus
ning tõdetakse, et maailm, kus pole religiooni, oleks palju parem.
Üks toimetaja Soome televisioonis küsis,
milline küll oleks maailm, kui poleks religiooni.
See oleks ideaalne vabaduse, vendluse ja võrdsuse maailm.
Ütled, et nii ei tohi teha.
Tuleb võrrelda ateismi praktikat kristluse praktikaga.
Seda sa oma raamatus teedki. Mis siis juhtub?
Kas olen õigesti aru saanud?
Jah. Ja tavaliselt väidavad ateismi apologeedid,
nagu Dawkins, vastu.
Kui vaatleme näiteks
paljuräägitud näiteid nõiajahtide kohta,
siis ajalooline uurimus annab hoopis teise pildi kui propaganda.
Propaganda järgi tapeti nõiajahtides 9 miljonit naist.
Uurimuste järgi tapeti 350 aasta vältel 20 - 50 000.
Hea küll. 350 aasta vältel tapeti nõiajahtides ütleme 50 000 inimest.
350 aasta jooksul 50 000.
Ei ole vaja kaugele minna,
et näha ateistlikku, bolševike loodud NSVL-i.
Juba esimese aastaga jõuti palju rohkem inimesi tappa.
Ühe aasta, mitte 350 aasta vältel.
See võrdluspunkt unustatakse.
Kommunismi musta raamatu järgi
oli kommunismil 70 aasta vältel 100 miljonit ohvrit.
Kui nõiajahtidel oli 50 000 ohvrit 350 aasta vältel
ja ateistlikul kommunismil 100 miljonit 70 aasta vältel,
näitab see mastaapide vahet.
Millest see tuleb? See ongi huvitav küsimus.
Seejärel avad asju otse kristluse südamest.
Kui õigesti aru sain,
soovid öelda oma raamatus "Postkristliku maailma õudused",
et ei piisa sellest, kui meil on kristlus formaalselt,
vaid kui räägime kristluse mõjust, peame minema asja tuuma juurde.
Kristluse mõju lähtub kristluse alusõpetusest.
Kristluse hea vili lähtub sellest,
et hoitakse kinni kristluse põhitõdedest,
mille järgi inimene on Jumala loodud ja seega hinnaline;
ta on patune ehk langenud ja suuteline äärmiseks kurjuseks.
Siis aga tuleb Kristuse ristisurm,
mis kannab väga head vilja.
Mõtleme nendele asjadele. See on veidi üllatav.
Kuidas on ühiskonnas head viljad sellel, et oleme Jumala loodud?
Võime võrrelda seda ateistliku teooriaga,
mille järgi oleme loodusliku protsessi juhuslikud tooted
ega erine loomariigist
või üldse materiaalsest maailmast.
Oleksime otsekui kuskil kreeka näidendis,
kus vaadeldi asju naturalistlikult, nii et inimene on vaid osakeste kogu.
Kohtleme osakestekuhilaid erinevalt.
Võime trampida vaiba peal ja midagi ei juhtu.
Aga inimese peal trampida ...
Selle loogika järgi võiksime seda teha.
Piibli järgi on inimene loodud Jumala näo järele.
Nii tekib vahe inimese ja loomariigi vahele.
Inimese väärtus ei põhine kuidagi tema omadustel.
See ei põhine sellel, kas ta oskab rääkida või kõndida.
Kui vigane ta ka poleks, põhineb tema väärtus sellel,
et Jumal on ta loonud ja armastab teda.
Inimeset ütlevad praegu:
"Vaadake, mida religioon toodab! Vaadake ISISt!",
mis on moslemite terrorirühmitus.
Viimasel ajal on õudusega vaadatud, kuidas ISIS vigaseid tapab.
Kuid ateisimi viljana
on ühiskonnas abordi seadusandlus,
mis uurib lapsed eelnevalt läbi, et vigased välja sõeluda.
Puudega lapsed tapetakse.
See on fakt ja juba kaua aega meie praktika.
See ei lähtu kristlusest,
mille väitel on laps eostamishetkest äärmiselt hinnaline.
Näiteks, kui Jumal sai inimeseks, oli Ta äärmiselt väärtuslik.
Õnneks Maarja ei teinud aborti.
Inimene on äärmiselt väärtuslik.
Kuidas näeme selles
kristluse ülimuslikkust
inimelu väärtuse rõhutamises ja selle kaitsmises?
Seda näeb nii, et ateistliku loogika järgi
pole inimesel ja loomal üldiselt vahet.
Ateistlikud filosoofid, ntks Peter Singer Princetoni Ülikoolist
ütlevad, et vastsündinud laps pole sama arenenud kui põrsas.
Kui võime süüa põrsast, võime tappa ka vastsündinud lapse.
Ta ise on minu meelest taimetoitlane ega söö liha.
Tema loogika ütleb, et kui võime emaüsas lapse tappa,
võime tappa ta ka väljaspool, kuna laps kohta vahetades ei muutu.
Teiseks, pole laps tema meelest sama arenenud kui mitmed loomad.
Inimeste ja loomade vahel kaovad eraldusjooned.
Ja see ei puuduta üksnes vastsündinuid.
Nägin kord vestlust Dawkinsi ja Singeri vahel.
Mainiti, et tappa võib aastasegi lapse,
kui tal tõsine puue leitakse. Nii naaseme paganlusse.
Materialistlik mõtlemine on varjatult gnostitsistlik.
Kui arvad, et mateerial on võime toota teadlikke olendeid,
sisaldab see varjatult mõtet,
et mateerial on võimeid, millest me pole teadlikud
ja mida normaalne loodusteaduslik uurimine ei suuda avastada.
Kuna eeldatakse evolutsiooni, siis järelikult peab see olema.
Materialism seguneb ebamäärase religioossusega
ja see läheneb panteismile.
Kuna meie kristlik kirik
otsib paljuski inimeste heakskiitu,
ühineb seegi samasuguse paganlik-gnostitsistliku mõtlemisega.
Sel juhul saab asja tuumaks see,
et kui oleme eristamatu
materialistlik-panteistliku maailma tooted,
kaob vahe hea ja kurja vahel.
Seda kohandatakse eelkõige täis- kasvanutele ja nende seksuaalelule.
Kui täiskasvanud ei tee vahet hea ja kurja vahel
ja kui elatakse vabas seksuaalsuhtes, kuhu sünnib soovimatuid lapsi,
siis paganlus lahendas selle probleemi nii,
et lapsed ohverdati Moolokile, nagu Piiblist loeme.
Materialism lahendab selle peaaegu samamoodi -
lapsed ohverdatakse. Nad tapetakse.
Nad tapetakse tavaliselt enne sündi
või aborteeritakse pärast sündi ja jäetakse surema.
Oleme samasuguses paganluses.
John Lennox avaldas mullu teose,
mis põhineb Taanieli raamatul.
Ta vaatleb Taanieli ümbritsevat religioosset sünkretismi
ehk usundite segunemist
ja leiab, et sel on sarnaseid jooni meie uuspaganlusega.
Praktiliselt on see samasugune ebajumalateenistus.
Täiskasvanuile antakse samasugune vabadus
ja neil on vabadus hävitada vaba seksuaalsuse soovimatud viljad,
isegi nii, et see muutub sakraalseks nagu ohverdamine.
Meil ütleb näiteks Ginette Paris, et abort on otsekui sakrament.
Laps ohverdatakse abordis. See on religioosne ja kaunis tegu,
sest kui laps pole oodatud, siis ju armastame teda, kui ta tapame,
selle asemel, et ta siia maailma tuua.
Selline karm loogika vastab hästi sinu raamatu pealkirjale
"Postkristliku maailma õudused".
Fakti, et oleme Jumala loodud, uskumine ja vastuvõtmine kaitseb.
Teiseks ütled üllatuslikult,
et meid kaitseb ka oma patususe mõistmine.
Kuidas see meid kaitseb?
See lähtub sellest, et kui vaadelda Ginette Paris' näidet,
siis kuidas on võimalik mõelda, et ohverdame lapsi Artemisele
ning et see on püha ja sakramentaalne tegu.
Asi on süütunde kohutavuses.
Kui ema-isa ohverdavad oma lapse, on süütunne nii kohutav,
et nad ei julge sellele otsa vaadata.
Kui ma ei julge oma kurjusele näkku vaadata,
pean selle pühaks muutma.
et kaoks võimalikult kaugele võimaluski, et selles midagi valet on.
See ongi hoopis jumalateenimine.
See loogika sarnaneb ISISe hirmutegude omale.
Nad vägistavad naisi, tapavad puudega inimesi, ja väidavad,
et see kõik on jumala teenimiseks.
Rahuldamaks oma mõrva- ja seksuaalhimu, see sakraliseeritakse.
Me olevat pühad just siis, kui oleme kõige kohutavamad.
Meil kõigil on sama kalduvus.
Kas midagi juhtus Prantsuse revolutsiooni ajal,
kus vannuti truudust tõeliselt modernsetele väärtustele,
nagu vendlus, vabadus, võrdsus?
See viis ju terrorini!
Kas juhtus nii, et kui eesmärk oli nii üllas ja püha
ning see ei paistnud teostuvat,
hakati hirmutegusid tegema, et hiilgava lõpptulemuseni jõuda?
Eesmärk pühitses abinõud,
mida kasutati.
Täpselt. Sama ilming tegutseb ka igas paarisuhtes.
Kui lähtun sellest, et olen hea, ja tekib mingeid probleeme,
on loogika järgi süüdi teine.
Kui nii hea inimesega elaval isikul
õnnestub probleeme tekitada,
kui mina olen nii täiuslikult armastav ja hea, peab ta tõeliselt halb olema.
Sama loogika oli ka Prantsuse revolutsioonis.
Kui meie, kes oleme täiuslikult head, tahame maailma kõigile heaks muuta,
ja mõned sellele vastupanu osutavad, peavad nad tõeliselt halvad olema.
Ja nende elimineerimine on hea ja püha tegu.
Nad on halvad ja takistavad head. Sama loogika oli ka bolševismil.
Ja ka Paul Potil, Hiinal ja Stalinil.
Kui taotletakse diktaatori määratletud head,
pole mingit vahet, mis vahenditega see saavutatakse.
Kui möönan keset kõike seda, et olen patune,
kaitseb see mind enesekriitilisuse tekkimisega.
Ma ei saa anda kogu võimu ühele diktaatorile
ega ka mingile klikile või eliidile.
Kuna kristlus ütleb, et oleme kõik patused,
peab olema tasakaal ja valitsejail peaks olema järelvalve.
Õpetus patuloomusest kaitseb meid.
See on viinud demokraatia süvenemiseni,
kuna selle tagajärjel nähakse, et pole olemas puhast eliiti.
Peame kõigis kahtlema. Ja esmalt pean kahtlema iseendas.
Pean oma süüle silma vaatama.
Oma tõelisele süütundele silma vaatamise tulemusel
pole mind nii lihtne valesti süüdistada.
Totalitaarsed süsteemid, näiteks Stalini režiim põhineb sellel,
et igal salapolitseiüksusel oli teatud arv inimesi,
kes tuli vangistada.
Nad sunniti oma süüd tunnistama, et saaks neid Gulagi tööjõuks saata.
See protsess vangistas nad osaliselt.
Töölaagritel olid teatud nõudmised ja nad vajasid spetsiifilist tööjõudu.
Vigaseid vanureid polnud mõtet sinna saata,
kuna neist poleks kasu ja nad sureksid juba karjavagunis teel Siberisse.
Vangistada tuli noori ja tugevaid, kes jaksaksid tööd teha.
Neid tuli veenda nende süüs,
kuna neid vajati sunnitööle. Selline loogika oli.
Kristluse õpetus pattulangemisest tekitab sellele vastumürgi.
Kui olen tunnistanud oma süüd Kristusele ja andeks saanud,
ei saa mind nii lihtsalt süüdistada.
Samas võin vabalt möönda, kui väidetakse, et olen kelm,
et tean seda juba ja see pole minu jaoks uus.
Siis olen avatud täpselt kuulma,
kuidas ma kelm olen ja kuidas oma elu parandada.
Selline indiviid on avatud muutustele ja meeleparandusettepanekule,
arutelule ja faktidega kohtumisele.
Ja see on oluline ühiskondliku debati aspektist.
Ühes teises raamatus mainid midagi väga üllatavat.
Õpetus pattulangemisest on edendanud ka teaduse arengut.
Sellele on oma uurimuses tähelepanu juhtinud
Oxfordi Ülikooli religiooni ja teaduse professor Peter Harrison.
Kui 16.-17. saj arendati kaasaegse katselise loodusteaduse meetodid,
keskendusid arendajad teadlikult ja avalikult uurima,
kuidas mõjutab pattulangemine inimese teadmiste arengut.
Nad lõid teaduse meetodit seetõttu, et kõigil on kalduvus enesepettusele,
mille eest inimese intelligents ei kaitse.
Nii tuli luua meetod, kus kõiki mõisteid kontrollitakse ja kritiseeritakse.
See nõrgeneb tänases teaduses, eriti ühiskonnateaduses.
Selle tase langeb, kuna tekivad tabuvaldkonnad
ja poliitilised tegurid määravad,
milliseid tulemusi võib saada või avaldada.
Kolmas mõju, mida oma raamatus käsitled,
on kõige jõulisem - Kristuse ristisurm.
Püüad näidata ja näitadki,
et Kristuse risti mõju ajaloos
on olnud suurim hea, mis siia iial toodud on.
Kuidas on Kristuse rist head teinud?
See avaldab mõju kahel moel.
Esiteks on sel tohutu tõe jõud.
Mul on raske enda kohta tõde kuulda,
ehk isegi võimatu,
ilma et mul oleks pidevalt silme ees täielik andeksandmine.
Kogemuslik andeksand.
Risti jõud on selles, et selle abil antakse inimesele ka Püha Vaim
ja Püha Vaimu rahu,
et kui tunnistame oma patud, on Tema ustav ja õige.
Ustavus ja õigsus on üsna paradoksaalsed.
Kuidas on võimalik,
et Ta on õige ja õiglane siis, kui annab kurjategijale andeks?
Seepärast, et Ta on ise need patud lepitanud.
Kui varastasin ja Tema maksab võla, võib Ta andeks anda.
Ta on karistuse ise ära kandnud.
Võime toetuda samaaegselt absoluutsele inimõigusele,
mis nõuab absoluutseid moraaliseadusi,
ja absoluutsele andestamisele. Islamiühiskonna probleem ongi selles,
et nad peavad eitama absoluutse seaduse olemasolu,
mis seoks ka Allahit.
Nad peavad ka väitma, et kaliif on seadusest kõrgemal.
Õpetlase, kes mõtles välja, et kaliif on seadusest kõrgemal, tappis kaliif.
Õpetlane õigustas omaenda mõrva, kui ütles, et seadused kaliifi ei seo.
Kristuse rist annab andestuse
ja andestuse abil mulle väe ja rõõmu,
millest tekib soov teha head.
Kas pole nii, et Kristuse isekuseta armastus
on inspireerinud maailmas tohutul hulgal heategemist.
Arstiabi, haridus, arenguabi.
Punane Rist on vaid üks väike näide;
ajaloos väike, kuigi nende tähtsus on suur.
Rist on inspireerinud inimesi minema Kristuse jälgedes
ja osutama isekuseta armastust.
Täpselt. Tema eeskuju avaldab mõju.
Arvan, et siin on suur tähtsus ka stseenil,
kus patune naine tuli Kristuse juurde.
Kui tuleme Kristuse juurde patustena,
tunnetab inimesel väga tugevalt oma väärtusetusetust.
Kui koged oma pattude ja pahategude suurt koormat,
et oled õel kurjategija ja sul pole lootust,
kuid saad andestuse kingiks, on rõõm tohutult suur.
Need on pöördvõrdelised.
Kui oled rõõmu staadiumis, võid rõõmustada Tema armastuse üle.
Kuid arvan, et saad enne andeks
ja alles siis suudad mõista Tema armastust.
Kui püüaksin lastele õpetada Kristuse suurepärast eeskuju,
oleks see liiga muserdav. Ma ei suudaks seda järgida.
Või see viiks enesepettuseni ja ma ei tahaks näha oma kurjust.
Aga kui olen üheaegselt nii patune kui õigeksmõistetud,
tekitab see rõõmu ja sellest lähtubki kõik hea.
Aitäh, Tapio Puolimatka, sinu (soomekeelse) raamatu eest
"Postkristliku maailma õudused", mis lõpeb väga positiivselt.
"Ühiskonna sekulariseerumine pole vältimatu,
kuna inimene võib vigadest õppida ja naasta osadusse oma Loojaga."
Õnnistust sinu tulevastele projektidele!
Aitäh, head vaatajad!
Kui sa pole kunagi lugenud ühtki Tapio Puolimatka raamatut,
siis sellega on hea alustada.
Seda on lihtne mõista, see on lühike, vaid veidi üle saja lehekülje,
ja äärmiselt kõnekas raamat.
Soovitan soojalt.
Kui sa pole lugenud teisi Tapio arvukaid raamatuid,
alusta näiteks sellest ja hangi endale see raamat.
Nii võib tekkida huvi ka teiste Tapio raamatute vastu.
Elame väljakutseterohkel ajal,
kuid kristlus on varemgi suurde pimedusse sattunud
ning toonud Kristuse valgust, kes valgustab iga inimest.
Õnnistatud nädalat! Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri