PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Tänases saates räägime Iiobi raamatust.
Stuudios on Mailis Janatuinen. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled kirjutanud mitmeid raamatuid,
kuid pead oma põhiteoseks soomekeelset Iiobi raamatu seletust,
mille nimi on "Ja Issand võttis".
Iiobi raamat.
Räägi lühidalt Iiobi raamatu peamistest sündmustest,
Rääkisime sellest juba ühes saates ja jätkame täna.
Meenutuseks meiega täna ühinejaile: Mis Iiobi raamatus toimub?
Iiobi raamat räägib mehest,
kes oli hea, vaga ja rikas mees, kel oli kümme last ja kes oli õnnelik.
Taevas peeti tema üle nõu. Kurat ütles Jumalale:
"Tal on lihtne uskuda, kui sa teda nii palju õnnistanud oled.
Aga võta õnnistus ära ja vaata siis."
Jumal ja kurat oleksid Iiobi usu üle otsekui kihla vedanud.
Iiob kaotas kõik: varanduse, lapsed ja tervise.
Tema kolm sõpra saabusid arutama, kelle süü see kannatus on.
Eelmisel korral jõudsime sinnamaani.
Õhutan seda vaatama,
kui keegi tahab teemaga algusest peale ühineda.
Iiob hakkab mingil hetkel Jumala ees oma õigsust seletama.
Räägi sellest.
Iiob peab kümme kõnet
ja neis võib näha väidet, et see kannatus pole tema süü,
kuna ta pole teinud midagi, mis selleni viinud oleks.
Sõbrad väidavad, et tal peab mingi salapatt olema,
muidu poleks see saanud juhtuda.
Lõpuks peab Iiob viimase suure kaitsekõne,
kus ta selgitab põhimõtteid, mille alusel ta elanud on.
Nimetasin need oma raamatus Iiobi kümneks käsuks.
See algab tema lepingust silmadega, et ta ei vaata võõraid naisi.
Iiobil oli üks naine, kui Jaakobil näiteks oli neli,
ja ta oli alati oma naisele truu
ning otsustas abielurikkumise poole isegi mitte vaadata.
Nii vaga mees oli.
Ta ei liialdanud, kui end vagaks väitis.
Ta kaitseb end visalt,
et see kannatus ei saanud johtuda temast,
kuid möönab siiski, et on ka patune.
Jah. Ta mainib seda kolmel korral.
Korra ütleb ta, et Jumal laseb tal tasuda noorpõlve süütegusid.
Kolmel korral ta möönab, et on siiski pattu teinud.
Seepärast on siin võimatu vastuolu. Lõpuks ütleb Iiob,
et südametunnistus ei süüdista teda ühegi päeva pärast elus.
Ja samas ütleb ta, et patte siiski esines. Milles asi?
Jõudsin järeldusele, et kuigi see on Piibli vanim tekst,
sama vana kui 1. Moosese raamat,
eksisteerib siin juba usu õigsus.
Kui Iiob oli ohvri toonud, nagu algul nägime,
ja kui voolas looma veri, uskus Iiob, et asemik kandis tema patud ära
ning Jumal ei karista teda enam ja unustab need patud.
Seepärast satub teoloogia segadusse,
kui muud teoloogid väidavad kõrval, et see on tema süü.
Teiseks, Iiob teadis kuidagi, et ta oli õigeks kuulutatud.
Jumal ütles taevaistungil,
et Iiob on õige ning kurat ja inglid kuulsid seda.
Nagu meil on Luteri kirikus õpetus,
et taeva turul kuulutatakse õigeks Coram Deo ehk Jumala ees.
See on juba Iiobi raamatus olemas.
Selgita seda veidi lähemalt, kuna see on usu keskne pärl.
Mida see tähendab, kui mind "taeva turul" õigeks kuulutatakse?
See tähendab, et kui asendaja sureb, siis Jumal näeb ...
Kõik Vana Testamendi loomaohvrid kujutavad Jumala Talle, Jeesust,
kes võtab ära maailma patu.
Kui asendusohver sureb või Iiobi puhul sureb hiljem,
siis sellest piisab. Karistus on kantud.
Kui Jumal vaatab nüüd Iiobit ja tema poegi, kelle eest ohverdati,
ei näe Ta neis mingit pattu.
Sellele loodan minagi.
Kui seisan viimsepäeva kohtu ees ja tean, et olen pattu teinud,
kuidas saab Jumal öelda, et minge aga Taevasse.
Ta saab seda öelda, kuna vaatab mind läbi Jeesuse.
Ta vaatab mind kui Jeesust ja ütleb, et Mailises pole mingit pattu.
Jeesus on meie asenduskannataja.
Ja seepärast võib Jumal mind taevas õigeks kuulutada.
See on Roomlaste kirja jumalatute õigeks tegemise õpetus.
Oli nii tore seda siit Iiobi raamatust leida!
Selle alusel oli Iiob nii kindel,
et need kannatused ei saanud olla karistus patu eest,
sest ta oli juba õige.
Ja isegi kui temas veel patt alles oli,
siis õigsuseks on too asenduslepitus.
Ja et Iiobil on pattu, saab ilmsiks,
kui Jumal juhib tähelepanu asjadele, mida ta oma kannatustes ütles.
Jumal ütles, et ta ei rääkinud hästi.
Nii sõbrad kui ... või eelkõige tema sõbrad arvavad,
et ta kannatas patu pärast.
Aga ta ise oli õigeks tegemises nii kindel,
et kui Jumal on karistanud Kristust meie eest ja ohver on toodud,
pole see enam talle karistuseks, kuigi ta peab seda katsumust kogema.
Jah. See on igale kannatajale väga tähtis asi.
Kui meid tabavad kannatused, hakkab meie endi süda süüdistama,
et see on mingi konkreetse teo pärast,
ja teised vihjavad veel kõrvalt: "Pole ime. Vaata oma elu."
Siis tuleb uskuda, et Jeesus on kandnud karistuse minu patu eest.
See pole karistus.
See on mingi muu Jumala plaan, aga siiski Jumala plaan.
Siit jõuame asja tuumani.
Kuidas Jumal Iiobile vastab?
Issand hakkab talle küsimusi esitama.
Rääkisid, et Issand esitas Iiobile sada küsimust. Kas lugesid kokku?
Lugesin jah, aga neid oli vaid 90.
Pean midagi veel ütlema.
Kuidas Jumal enne seda kihlveo võitis?
See juhtus juba 19. peatükis, aga Jumal vastab 38. peatükis.
19. peatükis istub Iiob endiselt haigena prügimäel
ja keegi ei mõista teda.
Temast on saanud linna pilkealune.
Ka naine ja sugulased jätavad ta maha.
Äkitselt ütleb ta: "Sest ma tean, et mu Lunastaja elab
ja tema jääb viimasena põrmu peale seisma."
Keset kõike seda usub Iiob siiski, et see, kes ta lunastab, elab.
Ja Tema seisab maailma lõpus põrmu peal.
"Ja kuigi mu nahka on nõnda nülitud," ehk kui ta on surnud oma ihutaudi
ja maailma lõpp on käes,
"saan ma näha Jumalat oma silmadega."
Iiobil oli Piibli vanimas raamatus täiesti uskumatu usk!
Usk ülestõusmisse, sellesama ihu ülestõusmisse!
"Nende silmadega ma näen!"
Kirjutasin raamatusse, et kui Iiob oli need sõnad lausunud,
ütles Jumal taevas kuradile: "Mina võitsin kihlveo!
Nüüd näeme, et see mees usub Mind Minu enda pärast,
mitte saadud õnnistuste pärast.
Ta usub Mind seal prügimäel."
Jumal võitis selle kihlveo. Saatanal polnud enam midagi öelda.
Iiobi kannatused jätkuvad ja ta kaebab veel mitu peatükki.
Lõpuks jõuame Jumala vastuseni 38. peatükis.
Jumal avab oma suu järgmiselt.
"Siis vastas Issand Iiobile tormituulest ja ütles ..."
Ta kõneles looduse kaudu, kuna kirjutatud Sõna veel polnud.
"Kes on see,
kes mõistmatute sõnadega tahab varjutada minu nõu?
Pane nüüd vöö vööle kui mees, mina küsin sinult ja sina seleta mulle!"
Järgnesid Jumala 90 küsimust. Millised need olid?
Jumal osutab loodusele ja küsib:
"Kus olid sina siis, kui mina rajasin maa?
Kes määras selle mõõdud?"
Ta küsib küsimusi looduse kohta,
näitamaks Iiobile, et Temal on tarkus ja vägi.
Ta on palju suurem kui Iiob arvas.
Kui tänapäeva kristlane mõtleb oma käsitlusele Jumalast,
ei kipu sinna mahtuma kannatuse võimalus usuelus.
See on suur viga. Kuigi kannatus ei tule meie pattude pärast,
on see siiski tegelikkus.
Jumal ei kaitse oma rahvast kõigi kannatuste eest,
vaid on neis kohal.
Teiseks on meil liiga väike Jumal.
Kui Jumal kohtub Iiobi, ühe maailma kõige vagama mehega,
küsib Ta: "Kus sa olid, kui ma selle kõik lõin?
Sa ei suuda ju mõista neid tohutuid tervikuid."
Pead end alandama ja Jumala ilmutuse vastu võtma.
Jumal pani vaese Iiobi suu kinni. See on üsna vapustav.
Kui raamatu oleks kirjutanud ja selle loo välja mõelnud psühholoog,
poleks tulemused sellised olnud.
Iiob pidas kaks kõnet ja ütles juba pärast esimest:
"Kas tahab nuriseja vaielda Kõigevägevamaga?
Jumala süüdistaja andku vastus."
Iiob vastab selle peale: "Vaata, ma olen selleks liiga tühine.
Mida peaksin sulle vastama? Ma panen käe suu peale."
Kannatava Iiobi suu pannakse lukku.
Jumal ütleb, et Tema on see,
kes otsustab asjade üle.
Jumal ei peaks ju riidlema ega kritiseerima,
aga kuna Jumal ütleb lõpus, et Iiob rääkis tema kohta õigust,
tähendab see, et parem on mäss südamest valjult välja rääkida,
mitte sisimasse matta.
Tegelikult meil pole õigust Jumalale vastu haukuda.
Iiob peab selle pärast andeks paluma.
Ta ütles, et Jumal ei oska maailma valitseda.
Kas lõpuks pole siiski nii, et Iiob tunnistab Jumala suveräänsust
ja seda, et Jumal valitseb kõike?
Jumal on suurem ja tema palju väiksem.
Kas see pole kõige tervem nägemus?
Kui inimene arvab, et on universumis suurim,
ja kui Jumalat pole, olemegi suurimad.
Tema on kõige mõõdupuu.
Tänapäeva kristluses ja kristlaste seas
kuuleb niivõrd palju: Mina, mina, minu õnnistus, minu kogemus.
Iiobi raamatus saab see mõtlemine kabelimatsu.
Oled niivõrd väike, et ei mõista Jumala tohutuid sügavusi ja suurust.
Ja kuna Iiob teab, et Jumal armastab teda,
suudab ta raamatu lõpus öelda:
"Ma olen jutustanud, millest ma pole aru saanud.
Ma olin ainult kõrvaga kuulnud kuuldusi sinust,
aga nüüd on mu silm sind näinud.
Keset kannatust nägi Iiob Jumalat.
See on alati üks kannatuse mõtteid.
Mis tahes meile kõigile on antud,
siis kui keset seda Jumalaga maadleme,
näeme Teda Tema Sõnas.
Iiobki oli Temast üksnes kõrvaga kuulnud.
Kuid talle tundus, et kuigi ta oli varemgi usklik,
nägi ta nüüd Jumalat uuel moel.
Selline mõte oli sellel lool.
Räägid oma raamatus sellest,
et Iiobi raamatus näeb ka Kristust. Räägi sellest.
Iiob on selles mõttes Jeesuse võrdpilt,
et ta on Vana Testamendi suurim kannataja.
Jeesus on Uue Testamendi ja maailmaajaloo suurim kannataja.
Iiobil oli sõpru, kes teda ei mõistnud, samamoodi ka Jeesusel.
Kui Ta Getsemanis kõige enam inimlikku tuge vajas
ja palus, et jüngrid Temaga valvaksid,
siis need (NB!) kolm sõpra jäid magama
ning lõpuks reetsid ja jätsid Ta üksi.
Risti juures hüüti sama, mida Iiobilegi:
Kui sa kord Jumalat oled uskunud, poleks sinuga seda juhtunud.
Iiob oli preester, kuna tõi ohvreid.
Ka Jeesus oli ülempreester ja ka ohver.
Palju sarnasusi on.
Mõned Iiobi südamepuistamised
sobivad täiuslikult ristil rippuva Jeesuse suhu,
välja arvatud, et Jeesus ei süüdistanud kunagi Jumalat.
Ta hüüdis küll: Miks?
Ja see koht,
kus Iiob otsib kaitsjat,
ja ütleb: Oleks mul selline kaitsja,
kes oleks nagu Jumal, aga samas ka inimene.
See on 16. peatükis.
Kui sõbrad teda keset kõike hirmsasti süüdistavad,
ütleb ta:
"Oh maa, ära kata mu verd,
ja mu kisendamisel ärgu olgu puhkepaika!"
Ta on just öelnud, et Jumala nooled ümbritsevad teda ja veri voolab.
"Vaata, nüüdki on mul tunnistaja taevas ja eestkõneleja kõrgustes."
Keset oma võitlust õpib ta tundma Messiat ehk Jeesust,
Jumalat, kes sai inimeseks.
Tema kannatus hõlmab sedagi imelist asja.
Äkitselt mõistab ta, et taevas on kaitsja nagu inimene,
aga ka nagu Jumal.
See on võimas pilt Jeesusest, kes on täielikult nii inimene kui Jumal
ja võib seetõttu meid inimestena esindada,
kuid esindada samas meid kõiki,
kuna Jumalana suudab Ta kõikide pattu kanda.
Mul on veel üks tähelepanek.
Jumal peab pikad kõned loodusest.
Kuidas leiab Iiob neist lohutust, nii et võib öelda:
Nüüd ma mõistan, et Sa võid kõike ja suudad teostada kõik oma plaanid.
Iiob leiab lohutust Jumala kahest kõnest,
kus Jumal kirjeldab esmalt loodusilminguid
ning siis krokodilli ja jõehobust ja kui võimsad loomad nad on.
Iiobist raamatu kirjutanud Philip Yancey ütleb,
et ükskõik, mida Jumal taevast ütleb, lugegu või telefoniraamatut,
peaasi, et häält on kuulda ja Iiob leiab sellest lohutust.
Mina aga arvan, et Iiob mõistis midagi, kui neid kõnesid kuulis.
Üks neist on järgmine. Kui Jumal küsib Iiobilt:
"Kes valmistab kaarnale roa, kui ta pojad karjuvad Jumala poole,
toiduta ümber hulkudes?" Kes toidab kaarnapoegi?
Kes neid toidab?
Iiob mõtles oma kümne surnud lapse peale,
kellele maja kaela varises ja küsis endalt:
Kui Jumal hoolib kaarnapoegadest, kas minu lastega juhtunu oli juhus?
Nagu Jeesuski kõneleb kaarnatest ja varblastest
ja lisab, et meie peast ei kao Jumala teadmata juuksekarvagi.
Iiob mõistab: Heldeke! Laste hukkumine polnudki juhus,
kui see oli Jumala plaan.
Ta mõistis, et Jumala tahe
on meie kõigi taevasse pääsemine.
See on tervikplaan ja kui selle pärast peab kannatama,
on see väiksem, võrreldes sellega, kui põrgusse satuksime.
Ta mõistis, et see kõik oli Jumala plaan ja see tõi rahu.
Väga kõnekas on Iiobi jumalakäsitlus,
Iiobi nägemus Jumalast, keda tema tunneb.
Ta võtab Temalt vastu kõik hea
ja ometi ohverdab ta juba alguses igaks juhuks laste eest,
et äkki on nad südames midagi valesti mõelnud.
Ta mõistab andestamise vältimatust ka siis, kui kõik hästi on
ja mõistab, et on patune ning vajab seda.
Seejärel tulevad kannatused ja ta võtab needki Jumala käest vastu.
Ta ei jookse ära, vaid valab oma südamevalu Jumala ette.
Seejärel näeb ta pisidetailides,
kaarnapoegades ja muus, Jumala kätt.
See Iiob on näinud täielikult,
millega elu puhul tegemist on:
See on Jumala maailm, Tema valitseb, mu elu on Tema käes.
Sekulaarsus pole teda rikkunud.
Tema maailm pole tähenduseta ja juhuslik,
kus millelgi pole mõtet, pole õiget ja valet
ega ka lohutust ja lootust, vaid kõik lihtsalt sureb.
Ta on täiesti erinevas maailmas.
Kui lugesin seda kohta ja oma muret päevikusse valasin,
kirjutasin selles kohas ühe mõtte, mis jõudis ka raamatusse.
Issand, sina hoolitsed kaarnapoegade, Iiobi poegade
ja Janatuise poegade eest.
Iga vaataja võib siia oma mureteema lisada.
Kui Issand hoolitseb kaarnapoegade eest,
miks siis mitte nende lähedaste eest, kelle pärast täna muretseme,
kelle heaks me ei saa teha muud kui üksnes palvetada?
Iiobi raamatu rõõmusõnum on, et Issand hoolitseb nende eest
ja Temal on kõik vahendid olemas.
Sarnaselt Iiobiga võime saada rahu südamesse.
Iiob leidis rahu, kui seda mõistis.
"Ma olin ainult kõrvaga kuulnud kuuldusi sinust,
aga nüüd on mu silm sind näinud."
Siin räägitakse veel, kellel oli õigus ja kellel mitte.
Lõpetame sellega. Meil on jäänud veel mõni minut.
Kui Issand on lõpetanud oma kõned Iiobile,
võtab Ta käsile tema sõbrad ja ütleb, et on nende peale vihane.
"Te ei rääkinud minust õigesti nii nagu minu sulane Iiob."
Ta ei öelnud: Te ei rääkinud õigesti kannatusest, vaid Minust.
Neil oli vale pilt Jumalast. Nagu suurel osal kristlaskonnast.
Mis oli suurim viga?
Nad pidasid Jumalat üldreligioosseks olendiks,
kes õnnistab häid ja karistab halbu.
Sõbrad ei palvetanud ühtki palvet terve raamatu vältel.
Nad uskusid nagu variser templis,
et kui teed head, läheb sul hästi.
Ja nad pidasid end teistest paremaks. - Mingit ohvrit pole vaja.
Pole vaja Jumala kuulutust taeva turul ega usust lähtuvat õigsust.
On vaid Jumal, kes õnnistab häid ja karistab halbu.
Jumal annab nõu:
Kui ohverdate ja Iiob teie eest palvetab,
saate andeks. Ja nii läkski.
Iiobi saatus muutub, kui ta palvetab oma sõprade eest,
kelles ta oli tõsiselt pettunud.
Siiski ta palvetas nende eest.
Seejärel tema õnn pöördub
ja ta saab oma varanduse kahekordselt tagasi ja kümme uut last,
kuid ega ta kümmet esimest unusta. Nad on korvamatud.
Nende hauad jäävad kalmistule ja neid tagasi ei saa.
Salmis 11 on väga huvitav lause.
Kui küsitakse, kas Jumal lubas või andis selle kannatuse Iiobi ellu?
Sellele on vastus peatükis 42, salmis 11.
"Selle õnnetuse pärast, mis Issand temale oli lasknud tulla."
Need kannatused tulid tõesti Jumalalt,
kuigi kurat oli see, kes musta töö ära tegi.
Kuid Issand oli firmaboss. - See oli Issand.
Seepärast on su raamatu nimi ilmselt "Ja Issand võttis".
Kui võtame Jumala käest häid ande,
siis anname end Jumala kätte ka siis,
kui Ta on määranud meid kannatusi kogema.
Raamat on küll läbimüüdud, aga sellest on internetis kuus loengut
aadressil www.ilosanomapiiri.fi
Aitäh, Mailis Janatuinen, selle raamatu kirjutamise eest.
Aitäh ka nende loengute eest. Õnnistust sinu ellu!
Aitäh, head vaatajad.
Kuulake loenguid aadressil www.ilosanomapiiri.fi
Jumal on peitnud Piiblisse kõik, mis eluks ja jumalakartuseks vaja:
oma kõned ja oma hoolitsuse.
See on peidetud Piiblisse
ja Püha Vaim toob selle esile, kui seda loeme.
Lugegem seda avatud meelel. Milline tahes sinu olukord ka pole,
see, kes hoolitseb kaarnapoegade eest, hoolitseb ka sinu elu eest.
Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Piiblikohviku saadet saad toetada
ekraanilolevate pangakanalite kaudu.
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri