PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime Piiblikohviku alusest
ja kogu kristluse alusest - Piiblist.
Stuudios on tuttav külaline. Tere tulemast, Juha Ahvio!
Oled sihtasutuses Patmos uurimustöö juht ja teoloogiadotsent
ning usin kirjanik. Sinu uusim raamat käsitleb meie tänast teemat -
"Sissejuhatus Piibli sünniajalukku. I osa".
See on täiesti värske ja ilmub lähipäevil.
Miks selline raamat Piibli kohta?
Hea küsimus. Ja sellele on hea vastus.
Nagu I osas selgitan, Kristuse kirik ehk kogudus
või Kristuse Ihu toetub Sõnale.
Sõna ei toetu kogudusele,
vaid Kristuse kirik, Jumala armulepingu rahvas,
on 1. Moosese raamatust peale toetunud Jumala ilmutatud sõnale.
Piibel on Jumala ilmutatud sõna.
Piibel on Kristuse kogudusele vältimatu.
Piibel on põhiraamat. See on Jumala sõnaline ilmutus,
nagu inimeseks saanud Kristus on Jumala isiklik lihaks saanud ilmutus.
Jumala sõnaline ilmutus tervikuna on samuti Kristuse poolt kinnitatud.
Piibel on selline tähtis raamat.
Raamat on esimene osa Piibli sissejuhatusõpetusest.
Sissejuhatusõpetus selgitab, kuidas Piibel on sündinud.
Piibel koosneb 66st raamatust, igaühel neist oma inimlik ajalugu.
Piibel omab inimlikku ajalugu
ja on samas inspireeritud Jumala Püha Vaimu poolt.
Tal on nii jumalik kui inimlik loomus nagu Kristuselgi.
Võib kasutada sama analoogiat.
Piibli sissejuhatusõpetus on teoloogilise ja piibliuurimise ala,
kus uuritakse, kes, millal ja kus kirjutas ning mida kasutas
ja mis on iga raamatu teoloogiline põhisõnum.
See on soomekeelne ja rahvapärane sissejuhatus
sellesse sissejuhatusse.
Kokku tuleb kolm osa. See on neist esimene,
mille kirjastas Kuva ja Sana.
See on üldosa. Sissejuhatusõpetus jaguneb üldiseks ja eriliseks.
Teine osa käsitleb Vana Testamenti ja kolmas Uut Testamenti,
kus uuritakse ükshaaval nii Vana kui Uue Testamendi raamatuid.
Põhjendan selles raamatusarjas raamatute uurimise järjekorda,
kuna käsitleme neid sünnijärjekorras
kokkuvõtliku käsikirja vormis: kes, kus, millal ja kuidas.
Need on kirjalikus vormis raadioõpetused
saatesarjast Piibel Raadios, kus uurisime Piiblit.
Esimene osa
käsitleb Piiblit kui Jumala ilmutust:
Piibli inspiratsioon,
milliseid raamatuid Piibel sisaldab, mida ilmutus tähendab jne
ja kuidas on see seotud kristluse õpetusega Jumalast.
Tahan näidata, et Jumala erilisel ilmutusel on ajalugu.
Järgmised osad käsitlevad selle ajaloo olemust.
Need kolm osa moodustavad terviku.
Miks? Need on kõik tähtsad teemad,
kuid Soomes pole palju selle valdkonna kirjandust.
Osa olemasolevast on juba vananenud.
Väga populaarne on olnud
filosoofiadoktor Uuras Saarnivaara ülipaks raamat
"Kas Piiblit võib usaldada?", mis ilmus 1980. aastate alguses.
See on meid hästi teeninud.
Minu kolmeosaline raamatusari on värskem
ja mõeldud meie aega.
See põhineb kõige kaasaegsemal,
konservatiivsel, eksegeetilisel ja teoloogilisel uurimusel,
mida konservatiivne akadeemiamaailm on seni avaldanud.
Antud sissejuhatusõpetus toetub veendumusele,
et Piibel on veatu, eksimatu, tõepärane Jumala sõnaline ilmutus
ja toob esile seda, et Piibli ajaloolisuse mõistmine
pole automaatselt lahus faktist,
et see on Jumala ilmutuslik sõna. Sel on ikkagi ajalugu.
Käsitleme tõsiselt ajaloolisi küsimusi
ja usaldame siiski Piiblit kui inspireeritud Jumala sõna.
Pühendun klassikalisele, kristlikule nägemusele Piiblist,
vanamoelisele, protestantlikule, evangeelsele piiblinägemusele,
mida I osas ka põhjendan.
Olen vastu liberaalteoloogia ajalookriitilisele seisukohale
ja selgitan sellega seotud probleeme.
Järgmised osad näitavad,
miks sõltuvalt ajaloo ja kriitilisuse käsitlusest,
kus kriitika tähendab juurteni analüüsimist,
sõltuvalt nende mõistete lähtearusaamast,
mõistetakse ka lõpptulemust.
Sellest sõltub ka
Piibli sünniajaloo väljanägemine,
kui sellele läheneda selgelt konservatiivsest perspektiivist.
Kvalitatiivselt lähtun akadeemilisest aspektist.
Raamatu stiilis püüdlen rahvapärasuse poole,
et kõik seda lugeda suudaksid,
kuid tarbija kaitseks on sel siiski konservatiivne kvaliteedigarantii.
Tegemist on kolmeosalise sissejuhatusega Piiblisse.
Räägime I osast.
Igale kristlasele tähtis küsimus on,
kust saab õppida tundma Jumalat ja kuulma Tema häält.
Raamatu alapealkirjaks on "Piibel kui Jumala ilmutus".
Piibel on see koht,
kust ma kuulen Jumala häält.
Seda tuleb mõista üsna sõna-sõnaliselt, kas pole?
Jumal on rääkinud selles raamatus.
Kas sul on tekkinud arusaam, miks just raamat?
Miks meil just selline raamat on?
Peamine põhjus on selles, et Jumal koosneb kolmest isikust.
Jumala olemusele on omane isikuline suhtlemine.
Need on juba teoloogia ja jumalaõpetuse sügavamad tõed.
Sellist jumalakäsitlust pole üheski teises usundis ega maailmavaates.
Ka teistes monoteistlikes usundites
pole Jumala isikulist, kolmainsuse käsitlust.
Seepärast on nende suhtlemine teistsugune.
Piibli Jumal, kes räägib Piiblis, kelle ilmutus Piibel on
ja kellest Piibel tunnistab, on kolmeisikuline Jumal,
Looja, kes on loonud inimese, ja tahab oma looduga suhelda.
Siit lähtub mõte sõnalisest kommunikatsioonist,
tekstist ja verbaalsest suhtlemisest.
Samas Jumal mitte üksnes ei räägi ja pole üksnes inimest loonud,
vaid Ta lõi inimese lepingulisse suhtesse Endaga.
Lepingul on Piiblis rajav tähendus.
Algusest lõpuni kuni peendetailideni
läbib see kogu Piiblit.
See on teatud kude, mis seob kogu Piibli ilmutust.
Jumal on oma looduga ühenduses lepingulises vormis.
Pattulangemise järel on armuleping olnud algusest peale see,
mis on olnud Jumala ja Tema rahva vaheline liitlussuhte vorm,
mis on toetunud Kristusele.
Vanas Testamendis ilmnes see võrdpiltides
ja sai avalikuks Uue Testamendi jõustudes.
Lepingu rahvas on algusest peale olnud Jumala armulepingu rahvas,
millel on föderaalkogukondlik struktuur.
Miks raamat?
Lepingurahval on alati olnud mingisugune põhiseadus,
mis on juhendanud ja selgitanud,
mida ütleb, ilmutab ja käsib see, kellele see leping toetub;
mis on lepingurahva kohustused ja mida saadakse tasuta.
See on kirjaliku dokumendina raamatus põhiseaduseks vormitud.
Sellel põhineb Vanas Testamendis Moosese prohvetliku seaduse tähtsus.
Prohvetid toetusid alati Moosese seadusele.
Uues lepingus jätkub sama põhimõte.
Oldi teadlikud, et lepingurahva ajalugu jätkub,
kuna uus leping täidab selle, mida vana taotles.
Siit johtub vajadus uue lepingu kirjaliku teksti järele.
Lisaks suusõnalisele kuulutamisele
oli vaja ka objektiivset ja selget tervikteksti.
Nagu lepingut, mis sisaldas selle tingimusi, seadusi ja tõotusi.
See rõhutab, et tegu pole mingite individuaalsete tundmustega,
vaid see on objektiivne,
välistel struktuuridel ja armu tööriistadel põhinev lepinguline suhe,
kus Sõnal on keskne koht.
See moodustab Jumala sõnalise ilmutuse terviku -
Vana ja Uue Testamendi.
Kristlus on algusest peale mõistnud, et neist moodustub kirjalik tervik.
Lisaks veel üks mõõde, mida Piiblit lugedes näeme -
see on olnud tõhus viis ilmutuse säilitamiseks.
Kui kuningas Vanas Testamendis võimule tuli,
oli tal kohus käsuseadus kopeerida, et see värskelt meeles oleks.
Siin on mõte kirjalikust kopeerimisest ja teksti säilitamisest,
et selle juurde võiks naasta algsel kujul
ja et see säiliks objektiivsena.
Need on põhjused Jumala Sõna kirjalikule vormile.
Ja pole võistlust faktiga, et Kristus on tulnud ihulikul kujul.
Pole vaja vaielda, kas oled raamatu või isiku poolt.
Oleme mõlema poolt,
kuna too isik kehtestas selle raamatu ja raamat tunnistab meile Temast.
Nad ei võistle omavahel. Põhiseadus on hea sõna.
Paljud kristlased pole ilmselt märganud,
et see läbib kogu Piiblit.
Juba Aadam ja Eeva kuulsid Jumala kõnet.
Otsustavaks sai nende suhtumine.
Kahjuks nad mässasid Jumala Sõna vastu.
Kui Jumal veel midagi rääkis, koguti tekst alati kaante vahele
ja kirjutati üles oma ajastule vastavas vormis.
See oli Jumala sõna sellele Jumala rahvale,
mis elas tolle ajani, nüüd on meil kogu Piibel.
Uue Testamendi koostamisega on meil täielik ilmutus.
See on üks suur erinevus, mida paljud liberaalteoloogid,
eriti need, kes postmodernismi kalduvad,
oma kirjutistes promovad.
Vanas Testamendis Iisraeli ajalugu puudutavate prohveteeringute puhul
polevat olnud erilist veendumust,
et see on tähtis, kirjalik Jumala ilmutus.
Nende väitel peaks Vana Testamendi sünni mõistmiseks arvama,
et see on kogukondlik tekst,
millel on olnud religiooni-poliitiline ja riiklik tähendus.
Seda olevat mugandatud, täiendatud ja see olevat kogukonna produkt.
Polevat võimalik piiritleda, kust algas prohvetlik ilmutus ja kust muu.
See olevat olnud mingi pika ajalooga teadvusvool.
Prohvetiraamatud Vanas Testamendis sündisid liberaalteoloogide väitel nii,
et neil on pikk kirjalik ja mitmekihiline ajalugu,
kuid prohveti enda teksti olevat neis raamatuis vähe.
See olevat hiljem sündinud tekst, mis räägib hoopis teistest asjadest
kui too ajalooline isik, kes ei pruukinud olemaski olla.
Nende sõnul polnud veendumust pühast Jumala ilmutusest.
Tegelikult pole meil mingit põhjust sellise veidra sünnilooga ühineda.
Vastupidi. On paremad alused näha, et valitses just selge arusaam,
mis vahe on inimeste juttudel ja Jumala kõnel.
Prohvetlikkuse mõiste on tähtis.
See piiritles Issanda öeldu, mida ei tohtinud suvaliselt torkida,
vaid tuli kohe kinnitada, et see on prohvetlik, ja seda kaitsti.
Need tekstid olid omaette klassist ja neid hoiti.
Neisse tuli suhtuda austusega, jumalakartuses.
Polnud kergemeelset hoiakut, et noh, Jumala sõna on ka meie sõna.
See on tänapäeva vaatevinklist lähtuv ekslik mõtteviis mineviku kohta.
Nad ei mõelnud nii. Kui seda meeles peame,
selgitab see märgatavalt arusaamist, kuidas Piibli tekst tegelikult sündis.
Sama arusaamise saab ka piiblitekste, eriti Vana Testamenti lugedes.
Seal näeb veendumust prohvetlikkuse ja ilmutuslikkuse kohta,
mida peeti otsekui põhiseaduseks. Sellesse suhtuti tõsiselt.
Oli tähtis selgitada, mis on Issanda kõne ja mis mitte.
See on suure tähtsusega, kui tegeleme tehniliste detailidega,
ntks kuidas tekst säilinud on ja kuidas sellesse suhtuda.
Teksti kriitika püüab lokaliseerida algupärast kanoonilist tekstivormi jms.
Vaikeväärtused ajalooliste tekstide ja raamatute sünni kohta
mõjutavad seda kõike.
Elame huvitavas olukorras. Juba Vana Testamendi puhul
lahjendavad liberaalid piire Jumala sõna ja muu vahel,
nagu tänapäevalgi.
Teine äärmus aga ammutab Jumala sõna
oma südamest, nägemustest ja kogemustest just siin ja praegu.
Nemadki väidavad lahjendatult, et Piibel on olemas ja seda ei eitata,
kuid praktikas võetakse Jumala Sõna kuskilt mujalt.
Sina tsiteerid oma raamatus
arvukaid usupuhastuse tekste
ja usupuhastuse õpetajaid ning näitad,
et tegelik ja klassikaline Jumala rahva seisukoht on see,
et jah, Jumal on rääkinud, vastupidiselt liberaalidele,
kuid sedagi, et Jumal on rääkinud selles raamatus eksimatult
ja inimese kogemus pole Jumala sõna.
Niiöelda põhivool või kuldne kesktee on see,
et Piibli kaante vahel olev Püha Vaimu inspireeritud tekst
on Tema tööriist.
Püha Vaim räägib meiega täna ja kasutab Sõna tööriistana,
mille kaudu meiega rääkida.
On tähtis, et ilmutus on Sõnasse kirjutatud.
Täna on Püha Vaimu töö valgustada, illumineerida,
mis ei viita organisatsioonile Illuminati,
vaid see lähtub ladina keelest ja tähendab valgustust.
Ta valgustab meile, millest tekst kirjutab.
See on Püha Vaimu töö.
Paulus palvetab kirjas Efeslastele ja mujal ilmutuse Vaimu
et meile avaneks Jumala ilmutus, mis on täis rikkusi,
ja mis kõneleb meie igapäevaelus.
Võime oodata Vaimu valgustust,
kui Sõnale palves ja alandlikult läheneme.
Peame meeles pidama,
et meiegi seisame pühal pinnal, kui täna püha Piibli avame.
On hea rääkida pühast Piiblist, sest see rõhutab Issandalt lähtumist;
et see on Issanda ilmutus, millele tuleb läheneda alandlikult.
Mitte et mingis paberikuhjas midagi müstilist oleks,
vaid antud paberikuhi oma tindiga ehk piiblisõna on Issanda Sõna.
Sellel on Tema autoriteet ja see on Tema seatud tööriist,
mille kaudu Ta meiega räägib.
See on avalikult olemas ja sealt võib kontrollida, kuidas asjad on.
See sisaldab piisavalt materjali ja see ei ammendu.
Isegi usklikud eksivad tihti,
kui hakkavad palves otsima
ja küsima, mis on Jumala tahe mingi asja suhtes.
Nad otsivad seda tunnetest ja vahel mujalt,
kui see on selgelt kirjas.
Näiteks küsivad inimesed, kas abikaasale peab truu olema
või kas neid tohib vahetada.
Jumala Sõna õpetab selgelt ja lihtsalt, mis on Jumala tahe,
kui küsitakse, kus Jumala tahe on.
Kui tahad argielus teada,
mida Jeesus ja Jumal mingi asja kohta mõtlevad,
siis vaata Piiblist. See on seal kirjas. - Jah.
Jumala Sõna teeb veelgi selgemaks kõik,
mida me loomuseaduse alusel eetika kohta juba teame.
Ka üldine ilmutus südametunnistuses on Jumala kõne,
aga see on pattulangemise tõttu hämardunud.
Jumala eriline ilmutus aga kirgastab seda.
Moraaliseadust tunneme oma südametunnistuses
ja loomuseaduse põhjal.
Nii võib eetikaküsimustest ühiskonnas rääkida ka mittekristlastega.
Jumal andis Moosesele inspireeritud Kümme käsku,
kus on kokkuvõtlikult kirjas see, mida kinnitab ka südametunnistus.
Sõna kirgastab seda veelgi. Sõna on väga tähtis.
Ka üldine ilmutus on pädev Jumala ilmutus,
ja need ei võistle omavahel, vaid meil on mõlemad.
Eriline ilmutus valgustab üldist ilmutust veelgi põhjalikumalt.
Seepärast on see ülitähtis.
Ka tõlgendamisega on endiselt nii,
et võime piibliteksti mõista. See ei räägi mida tahes.
Täna rõhutab postmodernism, et tekkis kuidagi mingi raamat,
kuid vahet pole, kuna seda võib oma suva järgi tõlgendada,
Piibli tõlgendus on sinu tõlgendus.
Sina lood võimupoliitilise konstrukti
ja tekst sõltub sellest, milline on su finantsseis
või sotsiaalmajanduslik staatus, või mis klassi sa kuulud,
mis keelt räägid või mis huvid sul on. See tänane mõtteviis
püüab tühistada Piibli selget sõnumit.
Väidetavalt ei saa Jumala kõnet lokaliseerida.
Kuid seegi on ekslik vaatenurk. Võime endiselt seda teksti mõista.
Sellel on selge tähendus ja võime lokaliseerida selle konteksti.
Keel on endiselt pädev vahend tõeliste mõtete vahendamiseks.
See pole kindlasti absoluutselt täiuslik vahend,
kuid see on piisavalt tõeline ja täpne ja suudab vahendada Jumala ilmutust.
Jumal on hoolitsenud selle eest,
et tema loodud piiratud inimolendile, kel on keeleline suhtlemisanne,
piisab keelest.
Sellest piisab ka Jumala ilmutuse väljendamiseks.
Seepärast sisaldab see ilmutus ka erinevaid kirjandusvorme.
On tundelist luulet, jutustust, käske ja kõike muudki,
kuid kõik on eksimatu Jumala Sõna, mille kaudu Ta kõnetab meid
kogu meie isiksuse terviklikkuses. Nii pole Piibel mingi telefoniraamat
või matemaatikaõpik geomeetriliste ühikutega.
See on nii lai teema, et saateaeg on otsakorral.
Kuid räägime veel eksimatusest.
Kriitiline või kriitikast lähtuv liberaalteoloogia
eitab Jumala Sõna eksimatust.
Kuid usklikudki väidavad vahel, et Paulus luuletas ühtteist juurde.
Sina kaitsed oma raamatus väidet,
et Jumala kirjutatud Sõna on eksimatu.
Jah. Ja Paulus on harmoonias selle erinevate osadega.
Tema kõne ühtib Jeesuse, Hesekieli ja Moosese öelduga.
See moodustab sobiva terviku,
sest see on Jumala Sõna ja Jumal ei räägi endale vastu.
Šoti usutunnistus väidab, et Püha Vaim pole endaga vastuolus.
Tema on teksti põhiautor.
Seepärast ei õpeta ka inimlikud kirjutajad vastuolulisi asju.
Ka Paulus ei mõelnud midagi välja, vaid Tedagi juhtis Püha Vaim.
Temagi tõdes, et see mida ta kirjutas, oli Issanda käsk.
Ta mõistis, et ei seleta mida tahes,
vaid oma apostliameti toel hiljem kanoniseeritud tekste kirjutades
teadis ta, et see on Pühakiri
samavõrra kui prohvetlikult ilmutatud Jumala Sõna vana lepingu ajal.
UT näitab, et Uue Testamendi kanoonilised autorid olid teadlikud,
et ka nende tekstid olid seotud varasema ilmutusega
ja sellega harmoonias, kuna seegi on Jumala prohvetlik ilmutus.
See oli ühtne ja järjekindel, kuna see oli Jumal, kes rääkis.
Aitäh, Juha Ahvio, et võtsid vaevaks raamatu kirjutada!
Aitäh saates osalemast!
Head vaatajad! On raske üle rõhutada,
kui tähtis on Juha Ahvio uus raamat
Jumala Sõna ilmutusliku loomuse kohta.
See on koht, kus Jumal meiega räägib.
Elame vaimselt segasel ajal,
väga sudusel ajal.
Me ei saa jalge alla kindlat põhja
ega näe tõelist, Jumala saadetud ärkamist enne,
kui naaseme Jumala inspireeritud, eksimatu sõna juurde Piiblis.
Mida kiiremini seda teeme, seda parem.
Õnnistatud nädalat!
Kohtume nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 eurot.
Lisainfo: www.tv7.ee
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri