PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime prohvet Jeremijast.
Stuudios on Mailis Janatuinen. Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
Oled teoloog, kirjanik, misjonär.
Kümne aasta eest kirjutasid raamatu "Nuttev pronksmüür",
mis on prohvet Jeremija elulugu.
Uurisid toona Jeremijat ja oled teda uuestigi uurinud
ning nüüd ilmub raamatust uus trükk.
Mis sind Jeremijast huvituma pani?
Jeremija elulugu on väga dramaatiline.
Kui avastasin, et see pole Piiblis kronoloogilises järjekorras kirjutatud
ja kui tema eluloo siis järjestasin,
sai sellest otsekui põnev kriminull.
See oli kirjaniku jaoks nii huvitav, et tuli kaante vahele panna.
Jeremija sõnum on nii võimas ja ta on vägev mees.
Ja see on ka aktuaalne. - Jah, väga.
Oled uurinud kogu Jeremija elulugu.
Räägi midagi tema lapsepõlvest ja noorusest, enne kutse saamist.
Ta sündis ca 640. aastail eKr.
Tema lapsepõlv ja eelkooliiga jäi kuningas Manasse aega.
Manasse oli Juuda kõige halvem kuningas.
Ja ta valitses kaks korda kauem kui Urho Kekkonen.
Kui keegi nii kaua valitseb, jätab see maasse ja rahvasse jälje.
Manasse juurutas Juudas kahjuks lapsohvrid,
keda ebajumal Moolokile ohvriks toodi.
Lapsepõlv oli siis selline.
Ta pärines preestrite perest. - Jah.
See ongi huvitav, et teda ei pühitsetud kunagi preestriks.
Tema isa oli preester, kõik onud, onupojad ja vennad olid preestrid,
ja ta elas Jeruusalemmast põhjas, Anatoti preestrite linnas,
kuid temast preestrit ei saanud.
Milline oli usuline atmosfäär, kui ta kutse sai ja tegutsema hakkas?
Pärast Manasse surma valitses tema poeg vaid kaks aastat
ja seejärel sai kuningaks 8-aastane Joosija.
Joosija huvitus kasvades esiisa Taaveti Jumalast.
Ta oli siis 16-aastane.
20-aastaselt alustas ta usupuhastust.
Just sel ajal sai kutse ka Jeremija,
kuskil 620. aastail eKr.
Algus oli hea, kuna kuningas Joosija ja Jeremija olid eakaaslased
ning ajasid usupuhastusasja ühiselt.
Joosija aga suri väga noorelt. Seejärel algasid probleemid.
Enne sundpagulust jõudis Juudamaal valitseda veel neli viimast kuningat.
See oli raske aeg. Ja Jeremija tegutses nende ajal?
Ta alustas jutlustamist juba Joosija ajal.
Saanud noorukina Jumalalt kutse, hakkas ta väga karme jutlusi pidama.
Kuid Joosija oli siis tema kõrval ja teda ei kiusatud taga.
Hiljem aga algas tagakius.
Ühelt poolt on veidi ärkamist ja naastakse Jumala seaduse juurde,
kuid samas käis ka suur usust taganemine.
Jah. Olen mõelnud, et kuna Manasse oli võimul 50 aastat,
siis sellist jumalatuse külvi ei hävita ühe hetkega.
Kui ollakse harjunud, et võib teenida ka ebajumalaid,
elada mis tahes seksuaalelu, pole vaja eriti aus olla jne,
on seda raske välja juurida.
Joosija andis oma parima. Tähistati ilusaid paasapühi
ning puhastati ja restaureeriti tempel,
kuid Joosija ei jõudnud hauas veel jahtudagi,
kui tema oma seltskond alustas taas jumalatusi.
Enne kui läheme Jeremija kutse, sõnumi ja muu juurde,
siis milline oli samal ajal rahvusvaheline olukord?
Samasugune olukord nagu meil 1989. a, kui langes Berliini müür.
Täpselt samasugune olukord.
NSVL-i sarnane suurvõim, mida arvati mitte kunagi langevat,
varises siiski kokku.
Assüüria oli võidutsenud 300 aastat.
Äkitselt sai Paabel selle üle võidu.
Mõne aasta jõudis Juudagi arvata, et keegi ei hinga enam kuklasse,
kuid siis tuli ikkagi Paabel.
Jeremija sai Jumalalt Paabeli kohta sõnumi nii varakult,
20 aastat enne, kui midagi juhtus, nii et keegi ei uskunud teda.
Üks suurvõim varises kokku ja teine tuli asemele. - Jah.
Assüüria asemele tuli Paabel.
Paabel võitis ka Egiptuse.
Egiptus oli valitsenud 2000 aastat, nii et see kaotus oli kohutav.
Selline oli seis Jeremija kutsumise ajal.
Kuidas see toimus?
Kirjas on, et tuli Issanda sõna.
Jeremija raamatus öeldakse seda korduvalt.
Issanda sõna tuli, kui Jeremija oli arvatavasti 17-aastane, alla 20.
Issand kutsus ta oma prohvetiks ja ütles, et paneb ta rahvaste üle
ning ta peab rebima ja purustama.
Seal on neli negatiivset verbi ja seejärel ehitamine ja istutamine.
Jeremija, vaeseke, ütles, et ta on liiga noor.
Issand ütles: Mine! Mina olen sinuga ja päästan sind.
Rohkem Jeremija vastu ei vaidle.
Mooses vaidles Jumalaga mitu korda, et Ta kellegi teise saadaks.
Imestan, kuidas Jeremija nõustus rahvastele prohvetiks hakkama.
Sama hooga ütles Issand veel:
"Kuningad, preestrid ja kogu rahvas tõuseb sinu vastu,
kuid nad ei võida sind, sest Mina olen sinuga ja päästan su."
See on vägagi erinev tänapäevast.
Jumala kutses Jeremijale oli kuus asja, neli neist negatiivsed.
Jah. Käsuseaduse jutlustamist on Jeremija raamatus hästi palju.
Nagu Piiblis ja elus näha on,
siis kui Manasse taolist mürgi külvamist
käsuseaduse jutlustamisega välja ei kitkuta,
ei tasu ka evangeeliumi kuulutada.
"Jumal halastab teile! Jumal mõistab teid!"
See ei tähenda midagi neile, kes oma patte õigustavad.
Nad isegi ei vaja armu. - Selline oligi seis Jeremija ajal.
Jeremija, vaeseke, sai seda omal nahal tunda.
Kuidas ta pärast kutse saamist liikvele läks?
Mida ta esmalt jutlustas?
Kujutlen oma raamatus esimese jutluse kohta,
et ta sai selle ehk samal või järgmisel aastal ja närvitses seni,
kuidas saab ta nii noorena endast vanemaile jutlustama minna.
Ta alustab Iisraeli noorusest,
kui sel olid kõrbes Issandaga head suhted,
millele järgneb taganemine ja ebajumalateenistuse algus.
Ta rõhutab seda niivõrd realistlikult,
et ütleb: Iisrael otsib ebajumalaid nagu kiimane loom teist.
Ta kasutab hirmsaid väljendeid.
Ta pidi seda kuulutama keset Jeruusalemma turgu,
nii et tal oli omajagu tegemist.
Mind on alati kõnetanud see,
kuidas ta toetub inimlikele kirjeldustele.
Ta ütleb: "Nii ütleb Issand." Jumal ütleb Iisraelile Jeremija kaudu:
"Missuguse ülekohtu leidsid teie vanemad minus,
et nad läksid minust eemale
ja käisid tühjuse järel ning said tühjuseks?"
"Kas olen midagi valesti teinud?" Üsna alandlik küsimus Jumalalt.
Jah. Jumal võrdleb end pidevalt petetud abikaasaga,
mehega, kes armastas oma naist ehk Iisraeli rahvast.
Ta tegi tema heaks kõik.
Andis talle imelise maa ning kaitses ja hoidis teda seal.
Ja naine murdis truudust.
Sellest tulebki Issanda kannatav karje.
Jeremija nutab oma raamatus palju.
Vahel ma ei saagi aru, kas nutab Jumal või Jeremija.
See on petetud abikaasa nutt.
Jeremija Jumal ja Piibli Jumal
on tõeline isik, kes räägib ja esineb tundeliselt.
Ta tunneb end petetuna, see kurvastab Teda,
see pahandab Teda, Ta vihkab, Ta armastab.
Kui kellelgi on arusaam, et Jumal on kauge ja tundetu olend,
siis see pole Piibli Jumal. - Tõepoolest mitte.
Siin näeb nii Jumala viha kui Tema armastust.
Tänapäeval on jumalapildist kadunud just Jumala viha.
Ometi on see Piiblis olemas.
Kuidas saaks püha Jumal pattu teisiti suhtuda kui mitte vihaga?
Viha suundub ka rahvale,
kes peaks olema Tema rahvas, kuid loobub Temast.
Jumala südames võitlevad viha ja armastus.
Sinu raamatu pealkiri on põnev: Nuttev pronksmüür.
Jeremija nuttis ja vahel me ei mõista, kas see oli Jumal või Jeremija.
Mida tähendab siin pealkirjas "pronksmüür"?
Kui Issand kutsus Jeremija, ütles Ta:
"Mina panen su raudsambaks ja vaskmüüriks selle rahva keskele."
Selliseks, mida ei saa võita.
Need rahva 40 viimast aastat
oli Jeremija tõepoolest kõikumatuks vaskmüüriks.
Kuna ta nii palju nutab, siis nägin vaimusilmas,
kuidas mööda vaskmüüri jooksid prohveti pisarad.
Seepärast valisin sellise pealkirja.
Kas võib öelda, et ühelt poolt on Jeremija täiesti äraostmatu
ja selles mõttes karm,
et ta pole mingi kaisukaru-prohvet.
Kuid samas pole see talle kerge. Talle ei meeldi karm olla,
vaid ta nutab oma jutluste pärast.
See just ongi Jeremija õrn koht,
et ühelt poolt on ta järeleandmatu, kuid samas on seal mitu nutulaulu.
Ma ei mäleta täpselt, kui palju.
Kõige rohkem nutab ta rahva saatuse pärast.
Mõtle, kui näeksid 40 aastat ette, et Soomet ootab Siberisse saatmine
ja kohutav olukord, kui inimesed meelt ei paranda,
ning rahvas ei paranda meelt.
Näed vaimusilmas, mis saab lastest, kes praegu tänaval mängivad.
Küllap sinagi nutaksid.
Kindlasti. Seegi on Jeremija raamatus kõnekas,
et arvatakse nagu kristlik ja Jumlale ustav jutlustaja
peaks alati edukas olema.
Et rahvas peaks alati nende järel neid kuulama jooksma
ja Jumala Sõnale kuuletuma.
Jeremija seda ei kogenud. Vastupidi, rahvas pöördus üha rohkem eemale.
Täpselt. Jeremijal oli võimatult palju vaenlasi.
Viimased neli kuningat, rahvas, preestrid ja prohvetid.
Valeprohveteid oli kordades rohkem kui õigeid.
Mainitakse vaid paari-kolme õiget prohvetit.
Nad kõik pöördusid Jeremija vastu.
Kui analüüsida välise edu mõõdupuu järgi,
kas Jeremija elutööst kasu ka oli, võiks öelda, et ei.
Kui ta suri, oli temaga vaid Baaruk.
Aga sõnum jäi alles.
Kui kuulutatakse õiget Jumala Sõna, jääb see kestma.
Räägime sellest veel 2700 aastat hiljemgi.
Peaaegu kõik, mis tol ajal eksisteeris, on juba hävinenud,
kuid kirjarull Jeremija kirjutistega säilis.
Tahaksin veel neist nutulauludest rääkida. - Kohe.
Veel üks küsimus. Meile on vägevaks sõnumiks,
et me ei pea mugandama sõnumit inimeste populaarsuse võitmiseks.
Vahel peab kristlane ustavalt jutlustama,
isegi kui keegi ei kuula. - Aamen.
Seda on tänapäeval liiga vähe.
Korraldatakse küsitlus teemal "Mida tahate kuulda?
Millist jumalateenistust tahate? Ja mida laulda tahate?"
Tuleks vaadata Piiblist.
Alles jääb see sõnum ja tegevus, mis põhineb Sõnal,
kui ebapopulaarne see ka poleks.
Ja me ei tea veel, kui ebapopulaarne on see 10 aasta pärast
ja enne Jeesuse tagasitulekut.
Tahtsid rääkida Jeremija nutmisest.
Kui teised prohvetid panevad kirja Issandalt saadud sõnumi,
siis Jeremija kirjutas ka, mis tunne tal siis oli.
Issand valab pisaraid rahva saatuse pärast,
kuid nutab ka Jeremija.
Issand ütleb näiteks, et ta ei tohi abielluda.
Kõik abiellusid tollal, kuid see nooruk ei tohtinud.
Issand tahtis selle kaudu jutlustada,
et maale sündivaid lapsi ootab kuri saatus.
Kui küsiti, miks Jeremija naist ei võta, vastas ta Issanda sõnumiga.
Ta nuttis üksilduse pärast ja ka siis, kui tal näiteks jalad pakku pandi.
Kui ta öö läbi jalad pakus istus ja mõistis, et elu kergemaks ei lähe,
siis ta halas, miks ta üldse prohvetiks kutsuti.
Kuigi ta nuttis ja elu oli raske,
ei andnud ta alla. Miks ta vastu pidas?
Ta vastab sellele ise:
"Kui leidus su sõnu, siis ma neelasin neid
ja su sõna oli mulle lustiks ja südamerõõmuks,
sest mulle on pandud sinu nimi, Issand, vägede Jumal."
Sõna kandis Jeremijat.
Ta kuulutas seda, kuid järgis seda ka ise.
Muidu poleks ta jaksanud. Ta mõisis, et see on Jumala Sõna
ja selle kuulutamine tuleb kõigile kasuks,
kui palju talle ka vastu ei pandaks.
Kas see on ka sinu kogemus, et Jumala Sõna kannab?
Oled aastaid kuulutanud Jumala Sõna Jaapanis ja mujal maailmas
ja siin Soomeski ning kirjutanud hulgaliselt raamatuid.
Mis aitab sinul vastu pidada?
Kindlasti seesama põhjus.
Mäletan, kui rääkisin ca 20 aasta eest Jeremijast
Vaimse süvenemise päevadel.
Lugesin selle kirjakoha ja mäletan,
kuidas mulle sööbis mällu, et tahan samamoodi elada.
Ilma Jumala Sõnata ei jaksa. Elu oleks täiesti tühine.
Kuid tunnen nüüd 66-aastasena,
et olen väga meelepärast elu elanud,
kuna olen saanud Jumala Sõna kuulutada.
Olen püüdnud Sõna järgida.
Ma ei loobu neistki salmidest, mille üle pahandatakse.
See oligi Jeremija teine probleem,
et nad mitte üksnes ei kuulanud, vaid ka pahandasid temaga.
Esimest korda hakkasid anatotlased, tema enda naabrid ja koolikaaslased,
tema tapmist kavandama vahetult pärast Joosija surma.
Nad ei jaksanud rohkem käsuseadust kuulata
ja otsustasid Jeremija tappa.
See oli esimene kord. Issand sekkus iga kord.
Jeremijat ei õnnestunud tappa, enne kui lõpuks õige aeg saabus.
Teist korda tehti katset siis, kui ta templi hävingut kuulutas.
See vihastas preestreid nii väga, et nad otsustasid Jeremija tappa.
Templi hävitamine ei saa ju õige jutlus olla.
Kui keegi siin kuulutaks, et meie esiisade kirik hävitatakse,
siis kellele see meeldiks?
Jeremija oleks siis tapetud,
kuid ühtedele ilmikutele meenus prohvet Miika 100 aasta eest kirjutatu,
et templimägi küntakse põlluks ja sellest saab võsastunud küngas.
Ilmikud ütlesid siis, et Miikat ju ei tapetud.
Jeremijal oli valitsuses üks sõprade pere, kes teda kaitses.
Nende abil pidas ta üsna kaua vastu.
Tal ei olnud palju sõpru. Tal oli kirjutaja Baaruk
ja see sõprade pere, kuid seda oli väga vähe.
Seal on sellinegi südantlõhestav koht, kus Issand ütleb:
"Su omad sugulased ja vennad sepitsevad sinu vastu.
Ära usu nende ilusaid sõnu, sest nad kavatsevad südames kurja."
Mõtle, kui su enda pere sinu vastu pöörab!
Tal oli kirjutaja Baaruk, kuid pool tema elust oli juba läbi.
Noor sekretär Baaruk ilmus tema ellu selle lõpu poole.
Baaruk jäi õnneks lõpuni tema kõrvale.
Üks väike arheoloogiline detail -
leiti pitser Baaruki nimega.
See on meeldetuletuseks, et me ei räägi väljamõeldistest,
vaid tõelisest ajaloost.
Ütlesid juba, et Jumal kaitses Jeremijat.
Selles leiame meiegi lohutust, et kui meil on mingi ülesanne,
mille Jumal andnud on, ei saa inimesed sult elu võtta.
Ei juhtu midagi, mis takistab su Jumalalt saadud ülesande täitmist.
Kui Jumalal on meile ülesanne, ei saa me surra.
Isegi kui kogu valitsus ja vaimulikud juhid otsustaksid,
et oled surma väärt.
Issand hoidis teda elus ja päästis ta mõrvakatsete eest
ning hiljem ka vanglast ning mudakaevust ja mujalt.
Issand päästab seni, kuni tahab.
Isegi kui meid vägivaldselt tapetakse nagu Jeremija,
on see viimane pääsemine.
Siis pääseme igavesse jumalariiki.
Räägime sinuga Jeremija sõnumist veel teiseski saates,
kuid praegu veel selline mõte: Kas oled kunagi mõelnud,
kui palju ühist on Jeremijal ja Paulusel?
Kui Jeremija raamatus räägitakse avameelselt tunnetest,
siis ka 2. Korintlaste kiri
on Pauluse avameelitsemine oma tegelike tundmuste teemal.
Olen ka Paulusest kirjutanud,
nii et märkasin sarnasusi.
Minu meelest erinevad nad loomu poolest.
Paulus on ehk paksema nahaga.
Ta oli üks esimesi koguduse tagakiusajaid,
kuigi temastki sai hiljem nuttev mees.
Kuid Jeremija oli algusest peale veidi piripill.
Imestan, kuidas Issand teeb piripillist vaskmüüri ja raudsamba.
kes ei kõigu, kui ka kõik teda ründaksid.
Jumal võib kasutada erineva loomuga inimesi.
Oled kirjutanud raamatu paljudest piiblitegelastest.
Kas pole huvitav, kui erinevaid inimesi Jumal kasutab.
Erinevaid ja erineva loomuga, nii mehi kui naisi.
Pole vaja arvata, et peame olema mingit teatud tüüpi,
et Issandat teenida.
Jõuame käesolevas saates veel ühe teemaga tegeleda.
604. a eKr toimus üks pöördepunkt.
Jeremija oli siis 23 aastat prohvet olnud.
Ta kirjutas raamatu.
Ta sai Issandalt käsu panna kirja kõik, mis Issand oli talle seni rääkinud,
23 aasta prohveteeringud.
Ma ei tea, miks ta kirjutajat vajas. Siis ta Baaruki palkaski.
Too pärines tähtsast perest, kuid kaotas siis oma maine ja karjääri.
Nad hakkasid raamatut koos kirjutama.
Samal aastal ütles Jeremija: olen jutlustanud teile 23 aastat
ja te pole mind iial kuulanud.
Kui olin ise 22 aastat Jaapanis olnud, olen mitu korda mõelnud,
et oleksin võinud lahkudes öelda, et nad ei kuulanud mind kunagi.
See oleks kohutav olnud. Õnneks polnud see vajalik.
Kuid Jeremija jätkas veel sama palju aastaid.
Mis sellest raamatust sai?
Sel aastal piiras Paabel esimest korda Jeruusalemma.
Siis mõisteti, et sealt see vaenlane tulebki,
nagu Jeremija oli öelnud.
Siis viidi Taaniel vangi jms.
Kui raamat kuningale ette loeti,
kõik need prohveteeringud,
võttis 24-aastane kuningas käärid, lõikus raamatu tükkideks
ning loopis ahju ja põletas terve Jeremija raamatu.
Jeremija ja Baaruk pidid end peitma.
Minu arvestuse järgi olid nad põranda all vähemalt viis aastat.
See oli Jeremija elus pöördepunktiks,
kust algasid veel suuremad probleemid ja raskused.
Räägime neist järgmises saates.
Raamat kirjutati uuesti üles ja lisati veidi juurdegi.
Neil oli põranda all aega kõik uuesti kirja panna.
Arvan, et siis lisati juurde ka Jeremija Nutulaulud.
Algul olid vaid jutlused, kuid Baaruk soovitas ka Nutulaulud kirja panna.
Jeremija oli Jeesuse eeltähendus, kes samuti nuttis.
Jeesus nuttis, kui vaatas sedasama Jeruusalemma
ja teadis, mis juhtuma hakkab.
Aitäh, Mailis.
Saateaeg on otsas.
Õnnistust sinu ellu ja tulevasteks ülesanneteks!
Aitäh, head vaatajad, et olite meiega,
kui rääkisime Jeremijast, kes on võrdpilt Jeesusest.
Jeesuski nutab, kui lahkume ega kuula Tema häält.
Põgenegem pigem Tema juurde ja toetugem Temale!
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka ka ilma sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 euri.
Lisainfo: www.tv7.ee
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri