PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Meie tänane teema on tõsine.
Räägime teemast, millest Piibel väga selgelt räägib,
kuid millele me väga tihti ei mõtle.
Kui loobume Jumalast, Tema tahtest ja headusest, pole see hea tee.
See võib mingi näilise vabaduse anda, kuid see pole hea tee.
Stuudios on professor Tapio Puolimatka.
Tere tulemast! - Aitäh.
Räägime kohe sinu raamatust, mille sel teemal kirjutasid.
Kui prohvet Jeremija Jumalalt kutse sai,
kuulutab ta kohe alguses Iisraeli rahvale järgmist:
"Mõista ja näe, et see on halb ja kibe,
kui sa jätad maha Issanda, oma Jumala,
kui sul pole kartust minu ees, ütleb Issand, vägede Issand."
Olen sellele tihti mõelnud.
Mõtleme, et oleks tore, kui rahvas valiks Kristuse ja usuks Jumala Sõna.
See tooks palju head.
Kuid siis mõtleme: Olgu, kui nad ei usu, siis ei usu,
nad kaotavad vaid midagi head. Piibel aga õpetab teisiti.
Meil kästakse siin nii teada kui mõista,
kui halb ja kibe see on, et Jumal hüljatakse
ja Teda ei austata enam.
Elame sellises Lääne kultuuris, kus just see toimubki.
Sama oli olukord Jeremija ajal ja sama toimub ka täna Soomes,
Põhjamaades ja lääneriikides.
Hüljatakse kristlik traditsioon, millele nood riigid on ehitatud.
Kirjutasid väikese raamatu just sellel teemal:
"Jälkikristillisen maailman kauhut" (Postkristliku maailma õudused).
Räägid Jumala hülgamise tagajärgedest.
See pole hea ega neutraalne tee. See pole tähtsusetu asi.
Sellel on suur tähendus ja tagajärjed võivad olla kohutavad.
Mõtleme täna veidi sellele.
Millised tagajärjed on sellel,
kui hülgame kesksed usuasjad ja Jumala Sõna ilmutused,
nagu selle, et meid on loodud Jumala näo järele,
et oleme langenud ja Ta saatis oma Poja Kristuse?
Kui loobume sellest, et inimene on Jumala loodud,
millised tagajärjed sellel on?
Analüüsin oma raamatus peamiselt ühiskondlikke tagajärgi.
Teame, et see mõjutab inimese igavikku
ja inimese hingeelu.
Kuid mõjutades inimese hingeelu ja mõtlemist,
mõjutab see ka tema käitumist, mis mõjutab ühiskonda.
Selles kontekstis vaatlengi ühiskondlikke tagajärgi.
Kui loobume mõttest, et inimene on loodud Jumala sarnaseks,
hakkab tänapäeva inimene mõtlema,
et inimene on eluvorm,
mis on arenenud teistest eluvormidest
ja pole selget piiri inimeste ja loomade vahel.
Nii tekib probleem, et on raske põhjendada inimese erilisust,
inimväärikust ja inimõigusi.
Kui kaovad need,
võime kujutleda, mis ühiskonnas juhtuma hakkab.
Kui kaotatakse erinevus taimede, loomade ja inimeste vahel
ning see kõik ühtlustub ja me inimestena kuidagi ei eristu,
mida paljud üha enam otseselt õpetavad
seoses loobumisega inimese sarnasusest Jumalaga
ja tema erilisusest,
siis miks peaks teda eriliselt kohtlema?
Floorat ja faunat ju kasutame ära.
Nii tekib fenomen, et inimene kuulub samasse gruppi,
mida võib ära kasutada.
Kristluse järgi usutakse,
et sõltumata inimese omadusest on tal igavene hing,
inimene on loodud Jumala sarnaseks
ja meis olev Jumala sarnasus ei kao ega vähene,
isegi kui olen vigane, haige, vanur
või emaüsas olev laps.
Ka siis olen Jumala sarnaseks loodud igavene olend,
kellel on absoluutne inimväärikus, absoluutne õigus elada.
See kõik kaob ja piirid kaovad,
kui oleme vaid üks liik teiste liikide seas
ja kasutame ära kõiki teisi loomaliike.
Nii võime inimestegi seas kedagi välja selekteerida.
Selle loogika järgi
võrdlevad mõned mõtlejad looteid ja vastsündinud lapsi mingi loomaliigiga,
ja ütlevad, et mõni põrsas on teadlikkuse tasemel arenenum
kui vastsündinud laps.
Miks peaksime siis seda last kuidagi eriliselt kohtlema?
Oma raamatus sa mitte üksnes ei väida neid asju,
vaid tood hulgaliselt tsitaate mittekristlikelt mõtlejatelt,
kes on loobunud Jumalast ja Tema ilmutusest
ning mis neil selle kohta öelda on.
Nende tõelisi mõtteid on hämmastav lugeda.
Nad räägivad inimesest
nagu ta oleks vaid osa loomariigist või taimeriigist.
See on jõudnud meiegi keelepruuki.
Ütleme inimese kohta, kes on piisavalt haige ja elujõuetu,
et ta on juurikas. - Täpselt.
Ühes USA ajalehes oli artikkel, kus kaks teadlast põhjendasid,
et juurika tasandil inimest ei tohiks elus hoida.
Sellele järgnes lehe üldrubriigis ühe naise vastus:
"Arvan, et te pole kunagi juurikalt kirja saanud,
ometi olen teie määratluse järgi juurikas."
Ta oli halvatud
ega suutnud käsi-jalgu liigutada
ja teda tuli hooldada, ometi oli ta õppinud psühholoogiks.
Kirja kirjutas tema sekretär, sest ise ta seda füüsiliselt ei suutnud.
Ta küsis: "Kas olen jõudnud inimsuseni?
Võrreldes end nende teadlastega, arvan, et olen selle ületanud."
Nood kaks teadlast olid kaotanud oma inimsuse selles mõttes,
et olid valmis elimineerima teisi inimesi,
kellel puudusid mõned nende head omadused,
nagu liikumisvõime või käte-jalgade kasutamine.
Kuid inimene, kellel puudusid need füüsilised võimed,
omas moraalselt ja vaimselt tarkust,
mida neil teistel ei olnud.
Vaatenurk ja viga,
mis järgneb loomisõpetuse hülgamisele,
viib selliste grotesksete vastasseisudeni.
Seda on eriti näha elu alguses ja elu lõpus.
Kuid see mõjutab kogu elukulgu.
Elu alguses näeme seda selles, et valime, kes võib sündida,
selekteerime sündimata lastel sellised arengupuudeid,
mille puhul otsustame,
et nad ei või sündida.
Möödunud suvel on see väga dramaatiliselt esile kerkinud,
kui selgus, et üks USA abordifirma
ei teinud üksnes hulgaliselt aborte,
vaid müüs seejärel nende kehaosi
ja elundeid teadustööks ja muuks.
Ja neid lausa telliti.
See sai ilmsiks kristlaste salajase uurimuse järel,
kus nad esinesid potensiaalsete ostjatena.
Keset tänast aega on neid,
kes mõtlevad, et on vale sellisel lapsel sündida lasta,
ja on õige teda tappa lasta, ning lisaks tükkidena maha müüa,
kuna ta pole midagi väärt.
Või õigupoolest on ta hinnaline müüjale,
kuid ta pole Jumala sarnane ega püha ja puutumatu.
Täpselt.
Siin on sellinegi dimensioon,
et aborte tehes püütakse tappa laps nii,
vähemalt nende videote põhjal,
et saadakse tervena just vajalikud, tellitud osad.
On täiesti uskumatu, et sellest räägime.
Need asjad on olnud avalikkuses ja neist on USAs palju räägitud.
Ja on lõpetatud ka paljude selliste firmade rahastamine.
Mõningail juhtudel on isegi väidetud,
üks endine töötaja olevat ühel videol väitnud,
et elundeid kästi eemaldada, kui lapse süda alles tuksus,
kuna kasulik on saada doonorelundid võimalikult värskena.
Igal juhul tundub siin olevat selline äraspidine areng,
kus juhtivad filosoofid kaitsevad seisukohta,
et vastsündinud lapsel pole õigust elada.
Kui kunagi filosoofiat õppisin,
õpetas üks külalislektor,
et vastsündinu võib tappa
maksimaalse õnnelikkuse printsiibi alusel.
Nüüd arvab üks juhtivaid eetikuid,
Princetoni Ülikooli professor Peter Singer,
et suurima õnnelikkuse printsiibi alusel
on põhjendatud lapse tapmine kuni 1. elukuuni.
Kuid mõistame kohe, et need on illusoorsed piirid.
Ta põhjendab seda sellega,
et lapse teadvuse tase pole kõrgemal mõnest loomast.
Francis Schaeffer arutleb,
et kui selle loogika järgi võime mõningaid inimesi elimineerida,
siis kes sureb ja kes jääb ellu.
Selle piiri võib pidevalt ümber määratleda.
On selge, et see loogika ei peatu millegi ees.
Pole ühtki absoluutset piiri,
kui on lõhutud Jumala loomisel põhinev piir.
Sel juhul tekib mentaliteet,
mis ütleb, et kui laps sünnib oodatuna, on see armastus.
Ja kui sünnivad vaid soovitud lapsed,
väheneb laste väärkohtlemine.
Schaeffer ja Koop väidavad oma raamatus vastupidist.
Abortide vabanemisega kasvab ka laste väärkohtlemine.
See on arusaadav.
Kui mul on õigus laps üsas tappa, kui ta segab mu karjääriplaane,
või ei sobi mu eluga või on vigane vms,
annab see mulle positsiooni,
kus võin otsustada selle lapse elu ja surma üle.
Nii väheneb lapse enda inimväärikus kogu kultuuri silmis.
Kui väga noor olin, tehti sel teemal alati kõva lärmi
ja väideti, et loode pole laps, vaid mingi klomp.
Väideti, et tegemist pole inimese ega indiviidiga.
Siin on toimunud viimastel aastatel tohutu areng.
Nüüd vaatame kuvariekraanilt last,
kes on täiesti arenenud,
kel on silmad, kõrvad, pea, suu, sõrmed ja kõik muu.
Teadsime seda bioloogiliselt varemgi, kuid seda võis eitada,
kui seda ei saadud näidata.
Probleemiks on see,
et Soomes saab puudega lapsi aborteerida vanuseni,
kus neid suudetaks enneaegse sünni korral elus hoida.
Nii muutub piir veelgi problemaatilisemaks.
Mõnede abordimeetoditega sünnivad nood lapsed loomadena.
USAs peab nende eest hoolitsema, kuid Soomes jäetakse nad surema.
Nii et me tõepoolest tapame lapsi,
kui nad surema jätame.
Isegi vanuses, kus nad võiksid hoolitsemise korral ellu jääda.
"Postkristliku maailma õudused" on sinu raamatu nimi.
See on üks õuduspilt, mis on piirituse tulemuseks.
Võib minna kui tahes kaugele,
kui loobutakse sellisest lihtsast inimväärikuse alustalast,
et inimene on algusest peale, ükskõik kui väike ta on,
ja sõltumata sellest, kas ta on üsas või sellest väljas
või kus ta geograafiliselt asub,
on ta Jumala sarnaseks loodud inimene,
kel on Jumala loomise tõttu absoluutne inimväärikus.
Lisaks suri tema eest Kristus
ja maksis tema eest kalleima hinna ehk Jumala Poja vere.
Kui sellest loobutakse, jõuame kohta,
kus taime- ja loomariik ning inimkond on üks
ja pole absoluutset inimväärikust.
Näeme seda ühiskondades,
mis on viinud Jumalast ja kristlusest loobumise ideoloogia tasandile,
näiteks Mao Zedongi Hiinas või Stalini Nõukogude Liidus.
Mao ütles, et toidu puudusel on parem,
kui pool rahvast nälga sureb, et teine pool kõhu täis saaks.
Selle loogika järgi pole inimesel absoluutset inimväärikust.
Hinnatakse ainult ...
Kommunistide üks loosungeid oli,
et omletti ei saa teha ilma kanamune purustamata.
Tihti vangisviibinud teisitimõtleja Vladimir Bukovski ütles,
et on näinud lõhutud kanamune, kuid pole kunagi söönud seda omletti.
Kui asuda nende ühiskondade teele,
kus loodi kunstlikke näljaolukordi,
siis näiteks Ukrainas suri kuus miljonit inimest,
kuna suudeti täielikult kontrollida vilja saadavust.
Nii summutati ühiskonnakihte,
mis võisid mässama hakata.
Kohe kui kaob absoluutne inimväärikus,
hakatakse kedagi ühiskonnas käsitlema
nagu ta oleks mingi tarbekaup.
Võime ennustada, kuhu nii välja jõuame.
Mingil tasandil inimene endas siiski teab,
et teine inimene, ükskõik kui väike või vana,
kui terve või haige, on loodud Jumala näo järele.
ja tal on inimväärikus.
Mida see meiega teeb, kui tallame inimväärikust viisidel,
millest oleme rääkinud ja teistelgi?
Lenin arvas Samaara näljahäda ajal,
et näljasolijaid pole vaja aidata, kuna nälg toob palju head.
Nälja tõttu kaotaksid inimesed usu tsaari ja ehk ka Jumalasse
ning see teenib proletariaadi revolutsiooni.
Tihti on siin taustaks see,
et inimest käsitletakse loomariigi toodanguna.
Aga inimese võimalusi nähakse ka valgustusest lähtuvalt,
mille järgi inimene loob usust loobudes parema maailma.
Nad taotlesid pidevalt mingit utoopilist ideaali.
Nad uskusid, et täiuslik ühiskond on vaid sammu kaugusel.
Nad tundsid, et miljonite inimeste ohvrikstoomine on seda väärt.
Kuid tekkis selline fenomen,
et kuna meis asub Jumala loomus,
süüdistab meid südametunnistus, kui teist inimest valesti kohtleme.
Ideoloogia aga vaigistab mind ja võtab mult selle vastutuse.
Ja utoopiline visioon loodavast õiglasest ühiskonnast,
mida luuakse vägivaldsete meetodite
või soovimatute inimeste elimineerimisega,
on niivõrd lummav, et tunnen end head tegevat.
Asjad lähevad segamini
ja südametunnistuse hääl summutatakse pikaks ajaks.
Süükoorem aga muudkui kasvab.
See võib kasvada mõõtmatult suureks.
Inimesel võib olla raske reaalsusse naasta.
Teame, et mõned neist tippkommunistidest,
kes revolutsiooni eest võitlesid ja keda Stalin vangistas,
kuna kartis paranoiliselt võimupööret,
ja keda vangis piinati ning kes teadsid, et Stalin nad isiklikult surma mõistis,
ei suutnud loobuda oma utoopiast.
Nad võisid veel surmahetkelgi hüüda: Elagu Stalin!
Kui nad oleksid loobunud oma utoopiast,
oleksid kõik toodud ohvrid asjatud olnud.
Kui inimene kaotab reaalsustaju
ega tunne enam iseennastki,
ei tea ta enam, mida teeb ja milline mõju sellel on
ja kuhu see maailma viib.
See seletab massiivset ebaõiglust, mis võis areneda.
Kui sellega seotakse utoopilisus ja vale inimkäsitlus,
pühendatakse inimesed vääri asju tegema.
Kui sind haaratakse kaasa väärtegude aparaati,
sa pühendud sellele,
sest su südametunnistus tunnistab, et osaled selles kuriteos.
Et ennast mitte süüdistada, ei tunnista sa seda enam kuriteoks.
Selles ongi lummavate ideoloogiate probleem.
Vajame hädasti ning meeletult ja kiiresti,
et alates kristlastest, kellel on teadmine Piiblist
ja kelle silmad Püha Vaim on avanud
ja kelle südametunnistuse vabastanud,
möönaksid kõik, et meiegi oleme osa ühiskonnast,
mis eksib inimese loomise vastu Jumala sarnaseks.
Peame hakkama uuesti tegelema inimestega,
nendega kohtuma ja neisse suhtuma sõltumata vanusest ja muust
nii nagu nad tegelikult Jumala sarnaseks looduna on.
Me ei saa suhtuda inimestesse kasulikkuse kalkulatsioonide alusel.
Me ei saa arvutada,
kui palju maksab ühiskonnale puudega lapse eest hoolitsemine,
ja kui palju maksab seadmete hankimine,
millega sellist last emaüsas kindlaks teha saab.
Selliseid arvutusi on tehtud.
Kunagi Natsi-Saksamaal, aga ka Soomes.
Inimene ei ole kaup. Inimesel on absoluutne inimväärikus.
Kui seda rikkuma hakkame, madaldame ühiskonna ja elu taset,
igaühe elu taset,
kuna see loogika hakkab hõlmama kõiki inimsuhteid.
See mõjutab seda, kuidas teistesse suhtume,
kõikides inimsuhetes.
Aitäh, Tapio Puolimatka, et meenutasid meile inimväärikust,
mis johtub inimese loomisest Jumala näo järele.
Sinu soomekeelne raamat "Postkristliku maailma õudused"
on teatud mõttes kindlasti üks sinu jõulisemaid raamatuid.
Raputad meid ärkvele meie ühiskonnas toimuva suhtes.
Aitäh selle raamatu kirjutamise eest! Õnnistust sinu ellu!
Aitäh teilegi, head vaatajad!
Oleme saates mitmeid Tapio raamatuid käsitlenud.
Aga kui tahad tõesti teada, mis juhtub, kui Jumalast loobume,
ja näha, kuhu tulevik liigub, loe seda raamatut
ja osta see kingiks neile, kes seda tähtsaks ei pea
või usuvad, et see viib millegi heani.
Sel teel pole midagi head.
Jeremija sõnad vastavad tõele: Jumalast loobumine on kibe.
Ärgem loobuge, vaid hoidkem kinni Tema ilmutuse sõnast!
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Televisioonitöö on koostöö.
Kui minul on stuudios külaline,
on kaamerate taga ja mujal veel mitmeid teisi tegelasi.
Seda tööd ei saa teha ilma teisteta ega ka ka ilma sinu abita.
Võid toetada TV7 Eesti tööd,
helistades annetustelefonil 900 1777.
Kõne hind on 7 euri.
Lisainfo: www.tv7.ee
Õnnistust sinu ellu!
Tõlge: Monika Jaaguri