PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Ameerika Ühendriigid mõjutavad maailma mitmel moel,
ka kultuuri ja ideoloogia vallas.
Seal toimuv peegeldub ka kõikjal mujal.
Täna räägimegi sellest, mis Ameerikas praegu toimub.
Mul on külas Juha Ahvio. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled saates varemgi viibinud.
Juhid teadustööd Patmoses, oled dotsent,
ning kirjutasid kunagi väitekirja just Ameerika kristlusest ja sellest,
kuidas seal on usku kaitstud.
Üks sinu viimasemaid raamatuid puudutab tegelikult Venemaad.
"Vene karu ärkas." - Jah. See on eelviimane.
Viimane raamat käsitleb islamit.
Neid tuleb nii üks-kaks aastas.
Need on kõik huvitavad raamatud. Kuid täna me ei räägi Venemaast.
Tahtsin vaid näidata, et oled kirjutanud ka sellest.
Räägime USAst, mille arengut oled aastaid jälginud.
Lindistame saate nädalal,
kus USA Ülemkohus teeb väga olulise otsuse.
Räägi, milles asi on.
Seal on mitmeid olulisi otsuseid,
kuid huvitavaim neist hetkel on otsus ühes kohtuasjas,
nimelt - kas samasooliste isikute abielude lubamine
on USA põhiseaduse seisukohast kodanikuõigus.
Kui ülemkohus tõlgendab selle kodanikuõiguseks,
näevad paljud ametid tänapäeva mõtlemise kohaselt,
et kõikides osariikides, mille elanikud on referendumitel
avaldanud toetust traditsioonilisele abielule,
tuleks tühistada see demokraatlik seisukoht
ja osariigi organite otsus
ja Ülemkohtu üheksa mustakuuelise kohtuniku otsusest
saaks kõigile osariikidele siduv seadus.
See on lühikokkuvõte toimuvast.
Kodanikuõiguse teema puhul
võrreldakse seda küsimust
kunagiste rassiteemadega.
Ka selles vallas on ülemkohus vastuolulisi otsuseid teinud.
1950-1960. aastail otsustati, et neil seadustel on osariigi toetus
ja need jõustatakse kasvõi merejalaväe abiga.
Seda võrreldakse nüüd selliste suurte otsustega.
Räägime veidi ajaloost.
Ameerika Ühendriigid koosnevad osariikidest,
kuid neil on siiski ühine valitsus ja ülemkohus.
Kui need kaalukausile panna, kes nende asjade üle otsustab?
On veider, et asjasse sekkub kogu riigi valitsus
ja Ülemkohus sekkub abieluküsimusse.
Nad võiksid teha seadusi omandi või mingite kuritegude kohta,
kuid nad sekkuvad ka usuvabadusküsimusse.
Kuna paljud mõistavad neid asju usu põhjal.
Kuidas ajalooliselt Ameerikas mõeldakse?
Kumb on kõrgemal? Kas osariigi vabadus otsustada
või indiviidi, kiriku, perekonna, inimese vabadus?
Või kas saab sellist asja üldse kõigi eest ära otsustada?
See on tohutu küsimus ja üks USA riiklikke võtmeküsimusi.
Milline riikide liit USAst 18. saj lõpul moodustus?
Erinevad juriidilised koolkonnad näevad asju erinevalt.
Kodusõda ehk osariikidevaheline sõda jagab koolkonnad kahte lehte.
Seda 1861.-1965. a sõda nimetatakse ka Lõuna vabadussõjaks.
Seejärel muutus oluliselt põhiseaduse tõlgendamine
ja on muutunud korduvalt veelgi.
USA sündis liitriigiks selle mõttega,
et 13 iseseisvat osariiki
moodustasid kompaktse liidu, millele loodi keskvalitsus.
Põhiseadus piiritles selle vaid teatud, konkreetsete tegevusvaldkondadega,
kus keskvalitsus sai tegutseda.
Kõik argised otsused jäeti osariikidele.
See on algupärane USA idee.
Juriidiliselt jagati otsustusõigus presidendi, kongressi, ülemkohtu
osariikide ja nende ülemkohtute vahel.
Seejärel veel rahvahääletuse demokraatlik element,
kus Kongressi hääletatakse rahvaesindajaid
ja Senat moodustati osariikide nimetatud senaatoritest.
Nüüd hääletab rahvas ka senaatoreid.
Algselt oli võim jagatud tasakaalustatult nende kõikide vahel.
Ka Ülemkohus ei saanud millegi üle üksi otsustada.
Kõigil tahkudel olid asjadest omad tõlgendused.
Nende põhjal moodustati ühine nägemus.
Algne riigi struktuur tagas võimaluse,
et kui tekib tugevaid vastuolusid, võidi jõuda otsusele,
et erinevates osariikides on erinevad praktikad ja seadused
ja ometi püsib liitriik koos.
Taheti kaitsta osariikide vabadust ja samas siiski kokku jääda.
Siin on palju sarnasusi ELga.
Tõepoolest. Peame ELs samuti nendele asjadele mõtlema.
Kui minna nüüd otsuse juurde sooneutraalse abielu osas,
siis vestluse ajal me veel ei tea, mida otsustatakse,
kuid saate eetriajaks on otsus tehtud.
Aga oletame,
et otsustatakse määratleda see küsimus kodanikuõiguseks.
Mis siis, kui mõni osariik otsustab seda mitte järgida? Kumb otsustab?
Ajalooliselt ja põhiseadust täht-tähelt järgides
peaks osariigi kuberner saama öelda, et neil kehtivad osariigi seadused
ja keegi ei kummuta neid.
See tuleks sel juhul anulleerida.
Kas see Ülemkohtu otsus? - Jah.
See oleks täiesti võimalik.
Iseasi, kas leidub poliitilist tahet osariigis põhiseadust järgida.
Paljudes asjades on osariigid juba pikka aega järele andnud,
kuigi põhiseaduse järgi on neil võimalik oma otsuste juurde jääda.
Arvamust vormivad teisedki poliitilised ja majanduslikud seigad.
Paljud on omaks võtnud nägemuse,
et USA on ühtne rahvusriik
ja osariigid on vaid nominaalsed, nagu maakonnad vms.
On seal mõni osariik, kes selle otsusega ei nõustuks?
Mõned lõunapoolsed osariigid. Alabama Ülemkohus näiteks,
on andnud kubernerile korralduse meetmed kasutusele võtta,
kui Ülemkohus peaks osariigi seadusi rikkuma.
Nii et vastamisi on riigi ja osariigi ülemkohtud?
Jah. See vana süsteem kehtib endiselt.
Alabama võib mässama hakata?
Mäss on USA süsteemis muidugi üsna karm väljend.
Politoloogiliselt on see võimalik.
Sõltuvalt asjaoludest, mis seda ajendavad.
Peamiselt on need nn punased osariigid,
mis ei tähenda siin kontekstis vasaktiiba,
vaid vastupidi, konservatiivseid, vabariiklikke osariike,
mis asuvad peamiselt lõunas ja keskläänes.
Mängu tuleb ka kirik.
USAs on ainult vabakirikud. Puudub nn riigi- või rahvakirik.
Lugesin hiljuti uudist selle kohta,
kuidas Lõuna Baptistide,
mis on ilmselt USA suurim
protestantlik kirikkond,
kõik 12 viimast presidenti
allkirjastasid avalduse,
nn Never dokumendi,
et nad ei laulata kunagi samasoolist paari.
See on suurim protestantlik kirikkond,
kuhu on kunagi kuulunud ehk isegi 60 miljonit liiget.
Ehk mitte nii palju, aga 15-16 miljonit.
Igal juhul suur. - Ehk sisaldab eelmine arv siis kõiki vabakogudusi.
Igal juhul, kui selline seltskond ütleb,
et me ei tee seda kunagi, mis siis juhtub?
Kas usuvabadus säilib, kui selline otsus tehakse?
Mehaaniliselt tuleks säilitada ka põhiseaduslik usuvabadus,
kuid poliitilised trendid, eriti praeguse presidendi ajal,
on püüdnud usuvabadust kärpida.
Ja teised vabadused, nagu võrdõiguslikkus jms,
vääriksid nagu rohkem kaitsmist.
Seoses homoseksuaalsuse teemaga
valitseb enamikes juriidilistes ringkondades mõtteviis,
et inimese seksuaalne orientatsioon on kuidagi rohkem seotud
inimese isikliku identiteediga kui usuvabadus või veendumused.
Sel juhul on seksuaalne vabadus
ja vabadus teostada oma seksuaalset orientatsiooni
rohkem kaitset ära teeninud kui usuvabadus.
Tegemist on ateistliku lähtekohaga.
Usutakse, et pole Jumalat, kes võib inimese midagi sellist uskuma panna.
Usk on see kui keegi teine on õpetanud sulle usulisi arusaamu.
Kuid sinu seksuaalne olemus lähtub sinust endast.
Sinu sisim olemus ja selle tunded on kõige alus ja norm,
ja selle suundumus on kõrgeim olemasolev organ.
Sel juhul peab seda rohkem kaitsma. Ja kui tekib vastuolu usuvabaduse
ja seksuaalse orientatsiooni teostamise vabaduse vahel,
võidab tänase mentaliteedi juures alati see viimane.
Nii peab usuvabadus praktikas taanduma.
Hillary Clinton, kellest saab ilmselt demokraatide presidendikandidaat
2016. a valimistel ja võimalik USA president,
kes esineb väga edumeelse, progressiivse, vasakpoolse liberaalina,
tõdes aasta alguses ühes kõnes,
mis puudutas aborditeemat ja seksuaaleetikat,
et sügavale juurdunud kultuurilised ja usulised veendumused,
mis erinevad progressiivsest suundumusest,
peavad taanduma. Neid tuleb muuta.
Mitte üksnes kuskil mujal maailmas, vaid ka USAs.
Hillary Clinton mõtleb sellega põhimõtteliselt,
et kui tuleb konservatiivne Lõuna baptist või rooma katoliiklane,
ja ütleb, et elu on Jumala loodu sünnist saati ja aborti ei tohi teha,
ütlevad Clintoni sarnased riigivõimu esindajad,
et seda arusaama tuleb muuta. Kui teie kirikul on selline veendumus,
tuleb seda muuta ja jõustada progressiivne programm.
Siin on üsna sügav ajalooline iroonia,
kuna USA sünd on seotud
põgenemisega usulise tagakiusamise eest Euroopas,
et otsida vabadust.
Kui USA ajalugu õigesti mõistan,
on usuvabadus nende DNAsse kirjutatud.
Täpselt. Kui meenutada kontrasti põhiseaduse ja kiriku ja riigi vahel,
siis nagu rääkisime föderatsiooni piiratud võimust ja osariigist,
ei toetanud föderatsiooni valitsus algse idee järgi
liitriigi territooriumil üht riigikirikut
või üht denominatsiooni või üht organiseerunud usundit.
See aga ei puudutanud osariike.
USA osariikides oli kaua aega eri paigus nn riigikirikuid.
Seda ei peetud toona põhiseaduse vastaseks
või kiriku ja riigi lahususe vastaseks. Osariigid olid omaette üksus.
On normaalne, kui seal on mingite veendumustega grupp,
kuid föderaalvalitsus ei raja ega kehtesta üht religiooni.
Religioon ja vaimsus polnud millestki lahutatud,
Ka föderaalvalitsuse organid palvetasid 18. ja 19. sajandil.
Kuigi kristlikud, ei soosinud nad mingit konkreetset uskkonda.
Nüüd on asi vastupidine - ateistliku-humanistlikku usundit
püütakse kehtestada föderaalvalitsuse meelevallaga
kõiki kodanikke puudutavaks riigiusundiks ehk rahvausundiks.
Seda tähendabki Hillary Clintoni avaldus.
Ateism on norm ja kõik, mis on sellega vastuolus, peab taanudma.
Sama öeldi kunagi ka NSVLs: Indiviidina võid mõelda, mida tahad,
kuid avalikult sa seda ei propageeri, ei toeta, ei ütle ega seisa selle eest,
või pead vastust andma.
Lõuna Baptisti pastorid võivad seega mõelda, mida tahavad,
kuid peavad selle paari laulatama. - Täpselt.
Kui see otsus tuleb
ja see pastor ütleb: Ei mingil juhul!,
riskib ta kohtusse sattumisega.
Sarnane olukord on viimasel ajal, eriti Obama ajal, ka USA armees.
USA armee on väga konservatiivne institutsioon.
Seoses homoseksualismi ja muu seksuaaleetikaga on nüüd
paljud kaplanid armeest ära aetud ja osad on sattunud kohtusse,
kuna on andnud sõdureile isiklikul hingehoiusessioonil nõu,
ja on omaette teema, kuidas nood vestlused teiste kõrvu on jõudnud,
et seksuaalsus kuulub abielu piiridesse
ja homoseksuaalsus on ebaloomulik ja kristluse seisukohast patt.
Selle eest on nad erru saadetud ja kohtusse antud,
kuna see ei vasta enam USA armee normatiividele.
Ükskõik, kui auline karjäär või palju teeneid neil ka riigi ees on,
on nad erru saadetud või neist kohtu kaudu vabanetud.
Mitmeid teenekaid kindraleid on asendatud sellistega,
kes toetavad Obama nägemust.
Asi on läinud isegi nii kaugele,
et ühel hiljutisel Pentagoni üritusel
esitles üks USA armee kindral oma meessoost abikaasat,
kes istus esireas.
See on niivõrd avalik, kuna see on nüüd valitsev nägemus.
Väärad avaldused ja joondumused võivad takistada karjääritegemist
või viia errusaatmiseni USA relvajõududest.
See on samuti suur muutus Ameerika kultuuris.
See tekitab USAs palju kõneainet.
On hakatud isegi kahtlema
USA armee tuleviku võitlusvormis.
Kuidas sa tulevikku näed, kui on selge,
et on tohutu hulk, kui suur hulk on ise küsimus,
kuid igal juhul on tuhandeid kristlikke töötegijaid,
kes seda ei aktsepteeri.
Räägime riigist, kus inimesed on kaotanud oma äri,
kui on keeldunud küpsetamast kooki samasooliste isikute pulma.
Kanadas jäi kaotajaks juveliir,
kes nõustus tegema sõrmused nn homopulma.
Kui hiljem selgus,
et tema isiklik veendumus toetab traditsioonilist abielu,
tühistati temaga tellimus ja ta pidi raha tagasi maksma.
Ja sõrmused tagastati, kuna ta nõustus vale hoiakuga.
Mida ennustad? Mis seal juhtub,
kui see selge on?
Teine võimalus on, et otsust ei tule ja olukord jätkub endiselt.
Aga kui sel nädalal tuleb see otsus
ja sellest saab õigus,
mis saab neist pastoreist ja töötajaist, kes sellega ei nõustu?
See praktika on töös, mis siis täpselt toimuma hakkab.
Esimeses etapis kaotavad kristlikud koolid ja organisatsioonid
oma avaliku staatuse, mis mõjutab nende majandusseisu,
ja kõike, mis puudutab raha jms.
Koolid võivad kaotada õiguse teaduskraade väljastada.
Kui tekib olukord, kus homopaar palub end laulatada ja sa keeldud,
hakkab järgnema mitmeid kohtuasju,
kus siis menetletakse vastavalt sellele,
mida sellise kodanikuõiguse rikkumine kaasa toob.
Need üksikjuhtumid
võidakse jõustatada föderaalseadusega.
Või tuleb selge vastuhakk alamatele organitele,
kirikkondade vastureaktsioonid,
kodanikuallumatus ja üldine avaldus,
et ses asjas kuulatakse enam Jumalat
ja järgitakse Teda ega nõustuta sellega.
"Tulge ja viige kasvõi terve kirikkond
või kogu osariik või mingi entiteet vangi või kuhu tahate."
See järgneb järgmises etapis.
Kui seda tahetakse peatada, tuleb karmilt vastu hakata.
Ei pea väga hea inimesetundja olema, mõistmaks,
et kahjuks suur osa kristlasi
ilmselt nõustub selle uue korraga.
Teatud protsent ilmselt nö müüb oma esmasünniõiguse,
väites, et vastasel juhul on tagajärjed liiga karmid.
See on inimlik mõõde neis asjus, et osadel on selline hoiak.
See teeb kirikute vahele vahe.
Osad jäävad Jumala Sõna ja tõe juurde selles asjas,
ja teised loobuvad sellest.
On ette näha väga dramaatilisi tagajärgi.
See otsus võib olla üks suurimaid mõjufaktoreid kultuuriajaloos.
Kindlasti. See otsus mõjutab ka presidendivalimisi.
Milline lõpptulemus ka poleks, mõjutab see asjade edasist kulgu
pärast Barack Obama 8 aastat.
Palju suuri asju lühikese aja vältel.
Mida arvad sellest, mida algul ütlesin,
et Ameerikas toimuv omab mõju ka mujal?
Kuidas sa seda näed?
Kui mõelda rahale, mis läheb maailma misjonitööle,
tõhusale misjonitööle, mis levitab kristlust,
mis on endiselt maailma suurim, kasvav usund
Aasias, Aafrikas ja mujal, siis kristlus ei kõigu kuidagi.
Kuid suurt osa misjonitööst rahastatavad Ameerika kristlased.
Ja see sõltub nende staatusest USAs.
Kui nüüd veidi liialdades oletada,
et Obama valitsus sotsialiseerib USA kristlaste varad
maksude ja muu sellisega, kaovad ka misjonirahad.
Rääkimata kohtuasjadest, pingetest ja vastuoludest.
Sel juhul väheneb raha misjonitööle.
See on üks ülemaailmne tagajärg USAs toimuvale.
Milline oleks antud olukorras positiivne lahendus?
Mida kristlased taotlevad?
Tuleks selgitada, mis on tõeline piibellik usk.
Tuleks lõpetada asjade ilustamine, mängimine ja meelelahutus.
On aeg endaga kriitiline olla,
nii evangeelsetel kui teistel kristlastel.
Tuleb minna asja tuuma juurde ja tõsiselt arutada,
milles kristluses asi on, kui tähtis ja loovutamatu see on.
Seejärel tuleb seda visiooni selgelt esitleda ja sellest kinni hoida.
Tuleb selgitada, et konservatiivsetel, piibellikel veendumustel
on USAs veel tugev toetus, nagu ka mujal maailmas.
Seda tuleks jõuliselt esile tuua ja lõhkuda see nö vale kujutluspilt,
mille on loonud vasak- liberaalne meedia ja teised tahud.
Olevat uus aeg ja vana maailm on selja taha jäänud, väidab retoorika.
Selle illusiooni rikkumine ja reaalsesse maailma naasmine
ning seal piibelliku kristluse argielus harrastamine ja näitamine,
et meiegi võime uhkeldada intellektuaalsete vastuste,
asjaliku tegevuse, ligimesearmastuse ja muuga.
Seda tuleb selgelt näidata ja naasta tõelise juurde.
Et kristluse dünaamiline vägi esile tuleks.
Usun, et just sinna Jumal tahabki Lääne ja eriti USA kristlaskonda viia -
eemale võltsist, mida seal kahjuks palju esineb ja on esinenud.
Keskendudes tõelisele jõuame hea uue alguseni.
Isegi mingi usupuhastus? - Võib sedagi öelda.
Aitäh, Juha Ahvio, seda olulist sündmustikku selgitamast.
Õnnistust sinu tööle! - Aitäh.
Aitäh, head vaatajad!
Üks Juha mitmetest raamatutest on "Kuidas me siia jõudsime? -
seksuaalrevolutsiooni kultuurimarksistlikud juured",
kus ta kirjeldab tausta teemale,
millest täna rääkisime.
Juha kasutas väljendit, et meiegi võime uhkeldada.
Ta mõtles sellega, et kristlus on andnud niivõrd palju
Lääne vabadusele, inimväärikusele ja muule,
et selle kaotamine oleks suur kahju.
Seepärast pole sinul, kes usud, et Piibel on Jumala Sõna,
et Jumal on tõesti olemas, et loomiskord kehtib maailma lõpuni,
midagi häbeneda. Võid julgelt kristlasena tegutseda.
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri