PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Mul on täna huvitav külaline.
Tere tulemast, Harri Saastamoinen. - Aitäh.
Kes on Harri Saastamoinen?
43-aastane 7-lapselise pere isa Äänenkoskilt,
abikaasa ja kodanikuaktivist.
Sul on endal seitse last ja tead, mis on pere.
Oled pereküsimuste aktivist ja aitasid alustada Facebooki gruppi,
kus oldi vastu sooneutraalse abieluseaduse jõustumisele.
Naaseme kohe selle teema juurde. Aga kust see kõik algas?
Kuidas sa Jeesust tundma õppisid ja sellesse ringkonda sattusid?
Tuleb minna aastasse 1987.
See oli üsna dramaatiline kogemus. Sõitsime hommikul vennaga autos.
Auto sõitis ühe nurga peal 80-kilomeetrise tunnikiirusega kraavi
ja jäi katusel seisma.
Meie taga oli suur kivi ja auto tagaiste läks lömmi.
Mina ja vend jäime aga terveks.
Kui eelmisel päeval autot pesin, oli autokatusel tolmune rist.
Püüdsin seda maha pesta ja imestasin, miks on katusel rist.
Sel polnud mõistlikku seletust,
kuid järgmisel hommikul olime kella 7 ajal katusel kraavis
ja jäime vennaga terveks.
Sellele järgnes 3-aastane otsimisaeg.
Läksin kodukülas Pyhäjärvel nelipühi kogudusse.
Pekka Karjalainen mängis seal vanu, vaimulikke laule ja kutsus altari ette.
Läksime ja põlvitasime vennaga ja sealt see teekond alguse sai.
Sealt algas teekond Jeesusega.
Kuidas pereasjad sulle tähtsaks said, et neis aktiivselt kaasa lööd?
Areng on väga tormiline olnud.
Umbes kuue aasta eest
loodi Facebookis grupp abieluseaduse muutmise kaitseks
ja sooneutraalse abielu poolt.
Ma ei leidnud netist ühtki gruppi, mis selle arengu vastu võidelnuks.
Mõtlesin, et pean siis ise vastava grupi rajama.
Imestasin, kui ruttu rahvas liitus. Peagi oli sel tuhandeid liikmeid.
Inimesed olid selles arengus kahtlema hakanud.
See on kuus aastat arenenud ja liitunud on suur hulk inimesi.
Perekond on mulle tähtis ühiskondliku üksusena.
Ma ei näe mingit põhjust seda lõhkuda ja ühiskonnast kaotada.
Paljud võivad mõelda, et see pole tõesti hea asi,
aga vähesed võtavad midagi ette.
Kas kahtlesid alguses, et kes sa selline oled midagi tegema?
Õigupoolest ei kahelnud. Mõtlesin, et keegi peab vastutuse endale võtma.
Pole olnud erilisi kahtlusi.
Kuna keegi teine selle olukorraga midagi ei teinud, otsustasin tegutseda.
Mõned ütlevad otse, et ei julge.
Mis tunne sinul oli?
Kas see oli raske või oled loomult julge mees?
Ei olnud raske. Mõtlesin, et kui hea asja pärast kannatama pean,
olen nõus kannatama.
Kui eksin, pean sellepärast kannatama.
Aga kui hea asja eest kannatan, ei oma see minu jaoks tähtsust.
Selline kannatus ei tee valu.
Tegime enne saate Bonhoefferist,
kes ütles, et kurja võidutsemiseks on vaid vaja vait olla.
Nii et oled selles suhtes hästi teinud.
Sa pole vaikinud.
Kui keegi küsiks sult,
miks sa selle pereküsimuse suhtes nii aktiivne oled?
Kas seda ei võiks igaühe enda otsustada jätta? Mida vastaksid?
Mul on endal lapsed,
ja paljudel teistel saate vaatajatel on lapsi ja lapselapsi.
Miks peaksime vait olema?
Küsimus on meie ühiskonna tulevikus ning meie lastes ja nende tulevikus.
Miks peaksime vaikima nii suure asja puhul,
mis tahab lõhkuda kogu ühiskonda.
Meie laste tulevik on ebakindel.
Kui me nüüd perede eest ei ärka, siis kes seda teeks ja millal?
Kui mõtled oma seitsmele lapsele ja nende kasvatamisele,
mis sa arvad sellest, kui perest kaotatakse isa või ema,
mida see plaan praktikas tähendab, ükskõik, mida nad ka ei ütleks?
See tähendab ettekavatsetult olukordade loomist,
kus ühegi loomuliku põhjuseta, ilma surma ja abielulahutuseta
luuakse peresid, kus pole isa ja ema.
Mida näitab sinu kogemus lastega,
kui perest puudub täiesti isa või ema?
Mäletan lapsepõlvest peresid, kus oli olnud abielulahutus.
Olen kindel, et need lapsed kannatasid.
kui neil polnud isa või mingil põhjusel, näiteks alkoholismi tõttu, puudus ema.
Need lapsed kindlasti kannatasid.
Nägin selliseid peresid ka oma lähiringkonnas,
kuid sellest ei räägitud 1970. aastail ja lapsed ei avanenud sel teemal.
See oli väga konkreetne. Nüüd püütakse tuua sellist muutust,
et see mida ühiskonnas on alati püütud takistada -
tuumikperede lagunemist -,
siis nüüd püütakse ühiskondlikke ebaõnnestumisi
riiklikuks standardiks muuta.
Äkitselt on see, mis on lastele muret ja valu teinud,
otsustatud riigis atraktiivseks eesmärgiks muuta.
On hoopis teine asi öelda kellelegi,
kes küsib, kus mu isa on, et ta oli hea mees, kuid kahjuks suri.
Kõik mõistavad seda, aga kui vastan talle:
"Otsustasime, et sa ei vaja seda,"
on see hoopis teistsugune vastus.
Kes seda mõista suudaks? - Tõepoolest.
Üks USAs naispaari poolt üles kasvatatud naine
jagas hiljuti 40-aastasena oma valu, kui tal oli oma pere,
et mis tunne see oli, kui ta küsis, miks tal pole isa.
Tema sõnul tema valust ei hoolitud ja seda ei peetud mikski.
Ta rääkis, kuidas ta on kogu elu kannatanud,
et tal pole olnud oma isa ja talle pole antud seda võimalust.
Märkimisväärne ühiskond, mis seda korraldama hakkab!
Keegi võib öelda, et see lahing on juba kaotatud.
Hääletus on toimunud ja nüüd "Mokk maha!",
nagu Soomes öeldakse. Mis sa sellest arvad?
Ütleksin, et see polnud eriti õiglane,
kuidas see otsus parlamendis tehti.
Meid jäeti avalikust debatist täiesti välja,
meie arvamust ei kuulatud üldse, kui kaitsesime traditsioonilist abielu,
meile ei antud aega telesaadetes ega ruumi ajalehtedes,
meid vaigistati täiesti maha ja see vaikus jätkub tänaseni.
Viis, kuidas seda tehti, ja kuidas uuriti selle mõju lastele,
mille vajalikkus on üks seadusandluse aluseid,
ei luba meil sellist seadust heaks kiita
ja lihtsalt õlgu kehitada.
Nagu Pasi Turunen ütles ja sa isegi enne tänast saadet,
et võitlus on alles algamas. Oleme lihtsalt veidi maha jäänud.
Erinevates kogudustes ja ühendustes on juba kuulutatud,
et see seadusmuudatus pole ajakohane,
ja tuleb rohkem pere- ja abielutööd teha.
Miks sinu meelest olid kogudused ja kristlased üldisemalt nii vait?
Oli erandeid nagu sina, kes asja eest julgelt võitlesid,
aga paljud olid täiesti vait.
Mis oli sinu meelest selle põhjuseks?
Oleme ilmselt liiga kenad.
Me ei taha teisi solvata. Kui keegi mõtleb teisiti, oleme vait.
Kui keegi peab abieluseaduse muudatust heaks,
on kristlane vait ja üksnes noogutab pead:
"Kui sina seda heaks pead, ei ütle ma midagi, et sa ei solvuks."
Inimsuhteid tahetakse nii väga säilitada,
et ei taheta eriarvamust avaldada.
Ei taheta näha, kuidas teine solvub või et suhted katkeksid.
Peame ju saama omal maal oma arvamust valjult avaldada.
Kui keegi sellepärast solvub,
pole see minu, vaid vastuvõtja probleem.
Mõned on sinu sarnaselt julged olnud.
Poliitikaski on mõned, näiteks Päivi Räsänen ja Timo Soini,
kes on jõuliselt kuulutanud,
et abielu on mehe ja naise vaheline liit.
Milline on sinu kogemus argitasandil?
Kas sinu peale on solvutud, kui oled sel teemal sõna võtnud?
Pole olnud palju solvumisi.
Mõni on lahkunud mu Facebooki sõpruskonnast.
Mõni on mind blokeerinud, nii et ma ei näe enam nende profiiligi.
Halbu reaktsioone pole just palju.
Soomlane hindab siiski otsest juttu, olgu kristlased või ateistid.
Kui oma asja põhjendatult kaitsta, siis inimesed ikka kuulavad.
Kas on võimalik, et mõni isegi soovib kellegi esile astumist?
Neil on endal see mõte, aga nad ei oska seda sõnastada.
Kindlasti on. Me ei kaota midagi, kui oma ettepanekuid esitleme
ja õhutame inimesi teisiti mõtlema.
Milline on praegune seis? On sul endiselt see Facebooki grupp? - Jah.
Oled aktiivne ka uues ühenduses "Tõelise abielu eest".
Mis on praeguse võitluse eesmärk?
Tegeleme hetkel kodanikualgatusega.
Sügiseni kogume sellele toetusallkirju.
Peame saama 50 000 allkirja, et seda parlamendis käsitletaks.
Täna hommikul oli see vist üle 30 000?
Jah. 33 000 ligidal. Meil on veel kolm kuud aega.
Tuleks leida veel ca 20 000 toetajat. - 17 000.
Selle mõte on debatt uuesti alustada.
Jah. Tahame, et parlament seda uuesti käsitleks.
See oli mingi äkkhääletus,
kus väike seltskond kogus rahva kokku
ja nõudis valjult seadusemuudatust.
Osad rahvaesindajad polnud eriti ärkvel.
Nad olid ehk surve all ja hääletasid seaduse poolt,
mis on lastele väga kahjulik. See tuleb parlamenti tagastada.
Nagu ütlesid,
vastuargumente ei saanud esitada või need ei pääsenud esile.
Ja ilmselt oli nii,
mis üllatas paljusid, vähemalt mind,
et eksperdid, kes tavaliselt räägivad ema ja isa tähtsusest,
olid äärmiselt vaiksed.
Kuidagi tekitati õhkkond, kus keegi ei julgenud midagi öelda.
Räägime veel veidi.
Oled olnud aktiivne
ja tegutsenud ühenduses Tõelise Abielu Eest.
Kui keegi küsib, mida saaks veel teha peale allkirja andmise?
Mis nõu annaksid, kui keegi tahaks konkreetselt perede eest võidelda?
Tahaksime aktiveerida inimesi uusi allkirju koguma.
Soome eri paikades on väikerühmi, kes planeerivad aktiivselt,
millistel üritustel uusi allkirju koguda.
Selliseid inimesi oleks palju vaja.
Teiseks tooksin esile vaimset juhtimist.
Et koguduste juhid ja karjased,
vaimse töö tegijad kogudustes ja erinevates ühendustes
oleksid aktiivsed
ning õhutaksid liikmeid ja kolleege nähtavalt tegutsema,
sellele võitlusele nägu andma
ning abieluinstitutsiooni ajalehtedes ja mujal kaitsma.
Rääkisime, et eksperdid on vaikseks hirmutatud,
kuid ka vaimsed juhid on ses asjas hämmastavalt vaiksed.
Kuidas saaks neid julgustada esile astuma?
Piisaks juba piiblisõnast. Kui lugeda loomislugu Piiblis,
näeb, kuidas Jumal on asjad seadnud.
Iga pastor peaks,
või vähemalt oleks soovitav,
et nad teeksid kõik selle eest, mida usuvad, ka abielu vallas.
Praegu pole aeg peitu pugeda ja vait olla.
Toon esile väiteid, mida ühiskonnas kuuleb.
Väidetavalt peaksime üksnes evangeeliumi kuulutama,
mitte sekkuma muudesse asjadesse. Kuidas vastad sellele?
Võime ju mõelda, et meie kuulutame evangeeliumi
ja laseme neil, kes ühiskonna asju jumalakartmatult ajavad,
sellega tegeleda.
Ja siis imestame koguduses, kui meie liikumis- ja eluruum kahaneb.
Evangeeliumikuulutamine on tähtis.
Keegi ei eita seda.
Kuid olukorras, kus meil on kolm kuud aega,
kui saame selle küsimuse parlamenti, oleme midagi juba võitnud
ja seal uue debati tekitanud.
Aga kui abieluseadus 2017. a muutub,
peab iga pastor ja iga kogudus mõtlema hakkama,
kas saab üldse evangeeliumi endisel kombel kuulutada.
Kuidas see sinu meelest usuvabadust mõjutab?
See nagu kahaneks.
Kui võideldakse klassikalise perekäsitluse vastu,
paistab usuvabadus kahanevat.
Inimestel on väärarusaam piibellikust armastusest.
Vikerkaarevärvide allgi räägitakse palju Jumalast ja armastusest,
Isegi kirikuõpetajad ütlevad, et tuleb armastada.
Armastust on vääriti mõistetud.
Jumal on armastus ja armastab inimesi,
kuid Jumal ei armasta kõiki inimeste tegusid.
See on selles mõttes üsna raske küsimus.
Mulle tundub, et kui oleks rohkem sinusarnaseid inimesi,
kui surve tõuseks koguduse seest, peaksid juhidki mõtlema,
kuigi see peaks Piiblist niigi selge olema, kuidas asjad on.
Aga kui koguduserahvas aktiivseks muutuks,
peaksid juhidki hakkama mõtlema:
Kogu mu kogudus seisab selle eest. Kas mina saan vaikida?
Jah. Ja Rootsis oli millalgi näide,
kus üks pastor õpetas Piiblist, mis on homoseksuaalsus.
Talt võeti õigus õpetada ja ta mõisteti süüdi valeõpetuses.
Piiblitõdede õpetamine olevat vihakuritegu.
Oma muutunud armastuskäsitlusega mõtleme,
et kõik võivad üksteist armastada ja aktsepteerime neid kõiki.
Kui tõesti kõiki inimesi armastame, ei taha me neile halvimat eluvalikut,
kui nad oma silmad sulgevad.
Meie armastus erineb maailma omast.
Me ei taha, et inimesed läheksid igavesse hukatusse,
vaid igavesse rõõmu ja osadusse Jumalaga Taevas.
Kui kuulutame väära armastust, oleme eksiteel.
Kui sina kasvataksid oma seitset last üksnes armastuses, ilma piiranguteta,
poleks see üldsegi armastus, kas pole? - Jah.
Nad vajavad piire nagu kõik inimesed.
Kui kõik, mida teeme, on ainult armastus,
pole miski enam tõeline armastus.
Kuidas see asi tulevikku mõjutab?
Kui juhtub halb stsenaarium,
ja see seni jõustumata seadus jõustub,
millist tulevikku näed?
Sellel on suur mõju igas valdkonnas.
Meie ühiskond poleks enam endine.
Uurimustulemused maailma eri paigus näitavad kristlaste tagakiusamist.
Kanadas, kus seadus 2005. a vastu võeti, oli sadu juhtumeid,
kus kristlasi oma veendumuste pärast kohtusse kaevati.
See mõjutab laste staatust.
Kui ühiskonnas kõigutatakse perede staatust
ja inimeste pühendumine väheneb, kannatavad lapsed.
Kui lapsed lähtuvad üha katkisematest oludest,
on tulevased põlvkonnad tulvil üha katkisemaid inimesi.
Oleme vallandamas midagi,
mis hävitab meie aluselise ühiskondliku rahu,
ehk isegi rahvamajanduse,
ja kaasneb üha rohkem muidki kahjulikke mõjusid.
See on nii suur asi, et sellist muutust ei tasuks tuua.
Kõige arusaamatum sinu öeldu valguses on see,
et otsus tehti, uurimata selle mõju lastele.
Parlamendi seaduskomisjon hääletas selle vastu
ja ütles muuhulgas, et mõju lastele pole uuritud.
Jah. See on täiskasvanute projekt.
Kui kaks täiskasvanut ütlevad, et tahavad abielluda,
miks nad seda teha ei tohi?
Inimlikult võib ju mõelda, et miks ei tohiks kaks täiskasvanut abielluda.
Kuid selle mõju lastele on prioriteetne küsimus.
Tuleb hoolitseda nende eest, kes enda eest ise seista ei saa.
Nad ei saa sõna võtta seaduste osas, mida nende jaoks hetkel luuakse.
See on paras kurioosum.
Mõned argumenteerivad tihti, et ei tohi otsustada laste eest.
Kuid siin me just otsustamegi laste eest.
Jah. Ja käsil on väga dramaatiline otsus.
Rääkisime halvast stsenaariumist,
aga milline oleks sinu meelest hea lõpptulemus?
Selle vestluse ajal sooviksin,
et seadus jätaks abielu endiselt mehe ja naise vaheliseks.
Eriliselt sooviksin, et otsustajad,
olgu parlamendis, lastekaitse- organisatsioonides või kogudustes,
muudaksid abielu olemuse
ja perede tähenduse keskseks asjaks.
Oleme praegusegi vestluse ajal teatud sõnumit edastanud.
Me ei saa sellest tähtsast asjast loobuda.
Tahaksin, et aastate pärast ehitataks ühiskonnas selliseid struktuure.
Et tuumikpere heaolule pöörataks senisest paremat tähelepanu.
See on aastaid hooletuses olnud.
Kui toimuks selline hea areng,
võib veel tekkida olukord, kus su lapsed sind tänavad,
nagu Piibel ütleb.
Mis sulle, Harri, jõudu annab, kui pidevalt kõlab vali vastuhääl,
mis on meedias väga ühepoolne
ning võrdõiguslikkusest ja korralikust debatist pole haisugi?
Mis annab sulle päev päeva järel jõudu jätkata ja uskuda?
Teadmine, et see, mida teen, on õige.
Tean, et mu tegevus on tähtis,
mõjutab erinevaid valdkondi ja see on Piiblis kirjas.
Kui ka kogu maailm arvaks teisiti ja teeks selle seaduse,
olen siiski õnnelik, et tean, mis on Jumala tahe,
mis on parim lahendus lastele ja kogu ühiskonnale.
Võin selles asjas selg sirge seista ja rõõmustada, et seda tööd teen.
Saateaeg on otsakorral, kuid küsin veel üht asja.
Kui keegi ütleb, et tal on kõik ebaõnnestunud,
on sul talle mingi sõnum?
Kas mõtled pere suhtes? - Jah.
Ebaõnnestumisi on kõigil.
On lagunenud peresid ja muid halbu juhtumeid.
Ebaõnnestume paljudes asjades.
Lambipirni leiutaja Edisson tegi ehk 10 000 katset, enne kui asi õnnestus.
Temagi uskus oma tegevusse ja ootas tulemusi.
Samamoodi ei tohiks meiegi
ebaõnnestumiste pärast ideaalidest loobuda.
Isegi kui oleme abielu lahutanud,
võib see institutsioon meile tähtis olla ja võime seda kaitsta. - Hea point.
Aitäh saates osalemast! Õnnistust sinu tööle!
Aitäh, et oled ses asjas julgelt tegutsenud. - Aitäh.
Aitäh, head vaatajad!
Kui palju ise ka mööda ei paneks, ei tohiks ideaalidest loobuda.
See oli üks asi, mis mulle Harri jutust meelde jäi.
Teine oli õige tegutsemine.
Tänases ühiskonnas kaotsi läinud, et meil on erinevad veendumused.
Teadmises, et teed õigesti, on õnnistus.
Isegi kui peab vastuvoolu ujuma ja satub kriitikatulle.
Võib omada rahu teadmises, et on tehtud, mis õige.
Ehk oled sina järgmine, kes tõuseb, ole sa siis mees, naine, noor või vana,
ja tõstab oma hääle. Veel pole liiga hilja.
Jumal õnnistagu sind!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus.
Tõlge: Monika Jaaguri