PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime tähtsast asjast. Räägime vendadest ja õdedest,
kes on hetkel palju raskemas seisus, kui meie siin Soomes,
ning vajavad meie eestpalvet ja toetust.
Stuudios on Aki Miettinen. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled ühenduse Märtrite Hääl juhatuse esimees.
Räägi alustuseks, mida Märtrite Hääl teeb?
Vahetasime äsja nime. Varem olime Stefanose Misjon.
Ühendus on tegutsenud Soomes üle 40 aasta.
Oleme osa ülemaailmsest ühendusest Voice of the Martyrs,
millel on sõsarühendusi 22 riigis.
Lisaks on veel assotsieerunud liikmeid,
kes ei suuda tasuda kogu liikmemaksu, näiteks Poolas.
Nime kohaselt tahame olla hääleks neile,
kelle häält muidu ei kuuldaks,
ehk tagakiusatud kristlaste hääl.
On äratav info,
et kristlased on globaalselt suurim inimgrupp,
keda taga kiusatakse ja kelle inimõigusi rikutakse
hetkel rohkem kui 50 riigis.
Erinevate allikate järgi on neid 200 - 250 miljonit.
See on suur arv.
Sekulaarne meedia sellest eriti ei räägi,
ja ega ka kristlik meedia sel teemal just ületunde ei tee.
Enne jätkamist ütlen, et teie töö kohta saab infot
veebilehelt www.marrttyyrienaani.fi
Seda võib siis uurida.
Mainin seda aadressi saate lõpus veel kord.
Käisid oma ameti tõttu
ka hiljuti Nigeerias.
Ja kui ühel üritusel kuulsin, mida sa sellest rääkisid,
otsustasin sind siia kutsuda.
Räägi, mis sa Nigeerias tegid ja mis sa seal nägid?
Nigeeriat tuntakse Märtrite Hääle töös riigina,
et kui mõõta tagakiusu julmust ja ulatust,
siis Nigeerias tapeti eelmisel aastal kõige rohkem kristlasi.
Seepärast käiakse seal regulaarselt.
Minagi olen viimased kolm aastat seal kord aastas käinud.
Seekordses rahvusvahelises delegatsioonis oli Soomest kirurg,
rahvusvahelise Märtrite Hääle arstiabimeeskonna
Aafrika kontinendi koordinaator,
ja USA VOM-i ajakirjanik.
Käiakse kontrollimas,
et leskedele ja vaeslastele antav abi
ning meditsiiniabi jõuab kohale, ning kaardistatakse olukorda riigis.
Seoses sellega reisime nn punastele aladele,
kuhu reisida ei soovitata.
Seekordne reis oli raske seetõttu,
et kohalikke lende ei toimunud ja pidime istuma tunde
õnneks kliimaseadmega varustatud maastikuautos.
Kaotasime palju produktiivset aega.
Kes Nigeerias kristlasi taga kiusab?
Hetkel on tuntuim ja suurim tagakiusaja
radikaalne islamirühmitus Boko Haram,
kes tegutseb riigi kirde- ja põhjaosas.
Kuid seal on teisigi rühmitusi, näiteks fulaanid,
kes on relvastatud islamikonservatiivide karjasehõim.
Nüüd, kui kaitsejõudude tähelepanu
on Boko Harami tõttu riigi kirdeosale suunatud,
näiteks Borno osariik on üks Boko Harami kantse,
on see viinud selleni, et alates 2012. a on fulaanid Taraba maakonnas
rünnanud rohkem kui 60 kristlikku küla.
Nüüd ametlikult ka ISISesse kuuluva
Boko Harami eesmärk
on muuta kristliku vähemusega Põhja-Nigeeria
iseseisvaks islamivabariigiks.
Nigeeria on Aafrika rahvarohkeim riik.
2014. a rahvaloenduse järgi on seal 177 miljonit elanikku.
Selles mõttes on see huvitav riik,
et Lõuna-Nigeerias on kristlik enamus.
Boko Haramil on tihedad sidemed teise islamirühmituse ISISega
ja nad teevad koostööd.
Siin on tegemist puhta tagakiusuga.
Kristlased pole neile moslemeile midagi halba teinud,
nii et oleks põhjust sõjaks,
vaid tegemist on terrorismi ja usupõhise tagakiusamisega.
Nii võib tõesti öelda.
See, et Põhja-Nigeerias
veel kodusõda pole, on ime.
Kristlased pööravad siiamaani teise põse.
Kui nad oleks käesoleva sajandi algul relvad haaranud, käiks seal sõda.
Sama kehtib ka Taraba ja Benue osariikide suhtes,
kus fulaanid kristlaste külasid ründavad.
Kui kristlased relvastuksid ja vastu ründaksid
ehk kasutaksid keelt, mida terroristid mõistavad
ja haaraksid Kalašnikovi või muu järgi, oleks seal kodusõda.
Kuid nad keelduvad sellest Jumala armu abil.
Kümnete ja sadade juhtumite puhul, mida dokumenteerime,
pole seal Jumala ime läbi kibestumist ega kättemaksuiha,
vaid andeksandmine.
Seepärast käib sealt tulles,
nüüd kui olen 1,5 nädalat Soomes olnud,
sisemine võitlus sellega, kuidas mina Jeesust järgin.
Kas mina suudan meie tingimustes andeks anda kellelegi,
kes astub mu vaimsetele konnasilmadele?
Tagakius on suunatud ka väga noortele inimestele.
Mainisid, et kohtasid seal üht poissi. Räägi sellest.
Nad ei tee seal vahet.
Nad ründavad tavaliselt öösel, tulevad küladesse kella 2 ja 5 vahel.
Ohvrite seas on nii beebid kui vanaisad.
Kohtasin poissi,
kes võttis endale nimeks Miracle ehk Ime.
Fulaanid ründasid kella 5 paiku hommikul tema küla.
Ta põgenes oma sugulasega, kelle ta teel ära kaotas.
Ta leidis, et küla peatee mõlemas otsas on relvastatud salgad.
Ta löödi pikali maha.
Talle suruti matšeete kõrile ja kästi islamisse pöörduda.
Ta ütles, et ei tee seda, kuna on usklik ja kristlane.
Fulaanidel on kombeks maha lüüa parem käsi ja vasak jalg.
Lisaks sellele löödi tal vasak silm peast välja
ja matšeetelöögist pähe kadus nägemine ka paremas silmas.
Samuti lõigati tal peenis ära. On ime, et ta üldse elus on.
Kui temaga kohtusin, ütlesid arstid talle,
et nägemine ei taastu ilmselt ka paremas silmas,
kuigi suguelundite probleem suudetakse kuidagi lahendada
plastilise kirurgia ja muu abiga.
Ja kui temalt küsisin, kas ta on kibestunud
ja kuidas ta tulevikku suhtub,
oleks tema suunurgas otsekui naeratus värelenud,
kui ta vastas: Ei. Olen Jeesusele lähedal.
Mida siis teha,
kui kohtad selliseid olukordi ja tuled tagasi siia?
Rõhutan veel,
et kohtusid selle poisiga ise ja see pole teiste jutustus.
Jah. Mul on videod ja fotodki.
Dokumenteerime kokkusattumuste vältimiseks
ja kaitseme poisi julgeolekut.
Olime selle loo tunnistajaks neljakesi ja poisi lugu on meil videol.
Ehk näitame seda kunagi meie netilehel.
Oled oma reisidel mõndagi näinud ja tunnistama pidanud,
Kas pole nii,
et kui kohtad üksikisikuid, isegi noori ja lapsi,
annab see jutule näo.
Räägime tagakiusust kui mingist suurest asjast
ja see ei jõua nagu kohale, kui üksikisikutega ei tegele.
Nii see on.
Võtab kaua aega, enne kui sellest üle saab.
Hakkad iseenesest võrdlema meie kristlust nende omaga
ja seda, kuidas meie oma usku harrastame, eriti enda elus.
Olen külastanud paljusid riike
seoses selle ülesandega ja pean seda privileegiks.
Aga panna inimesi siin mõistma, et tagakius ei lõppenud Roomaga,
vaid on tänagi reaalsus
ning ulatuslikum ja julmem kui kunagi varem kristluse ajaloos ...
See muutub üha tooremaks ja sel on alati eesmärk,
näiteks hävitada kristlus Aafrikast.
Muidugi pole vaja üldistada, et kõik moslemid on halvad,
kuid radikaliseerumine on tõsine.
Ja puudub dialoog tagakiusatava
ja hästi elava koguduse vahel.
Kui viimati kohtusime, mainisid üht märkimisväärset fakti.
Nigeeria ühes otsas kannatavad kristlased kohutavalt,
nagu oleme rääkinud,
ja teises otsas on suured kogudused. Kuid mida nad teevad?
Lagos on tuntud megakoguduste poolest,
kus on kümneid tuhandeid liikmeid.
Neid ei paista liigutavat,
et põhjapoolne vähemus, 3-4 miljonit usuõde ja -venda,
kannatavad sellist julmust nende oma riigis.
Kui minna Plateau osariiki ja sealt põhjapoole,
siis seal on hoopis teine reaalsus.
Lõunapool kasvavad kogudused,
eks neid kasvab ka põhjapool,
ja nad järgivad eduteoloogiat.
Nad siis mõtlevad, et korralik kristlane ei kannata.
Jah. See on üks probleeme.
Sama olukord on ka Kolumbias.
Ja seda olukorda kasutatakse ära.
Näiteks Märtrite Hääle materjalidega palutakse abi,
kuid see ei jõua õigete abivajajateni.
See on üks probleeme.
Kui vaatame, et meie siin maadleme teatud õpetuslike suundadega,
mis on Püha Vaimu tegevus ja tõeline jüngerlus,
on meil väga ühepoolne pilt. Ütleksin, et meil on kannatustevaba kristlus.
Me ei taha kuulda, et Piibli järgi
on jüngerlus ja kannatused seotud.
Unustame täielikult kannatuste teoloogia.
Ja kui läheme riiki, kus makstakse tõelist hinda,
kus kaotatakse usu pärast Jeesusesse elu, või käsi või jalg,
kui keeldutakse Jeesust eitamast,
siis kuhu ma siin ennast paigutan?
Siis tahaksin sel teemal nii suurt lärmi lüüa,
et seda positiivses mõttes tõeliselt kuulda oleks.
Ja et see ka nii mõju avaldaks,
et teeksime midagi nende inimeste elu jätkamiseks.
Nad vajavad rahalist toetust
proteeside, operatsioonide ja ka ümberõppe jaoks.
Näiteks too poiss nimega Miracle pole lootust kaotanud.
Piibliski saab täiesti selgeks,
et peaksime selles valdkonnas solidaarsust osutama.
Piibel õhutab meid meeles pidama vanglas olijaid ja kannatajaid,
nagu oleks tegemist meie endiga.
Kunagi, kui sain ajalehe Uusi Tie peatoimetajaks, otsustasin,
et ükskõik, kas inimesed tahavad või mitte, me räägime tagakiusatuist.
Minu meelest peaks igaüks, mis tahes ülesande juures mõtlema,
kuidas saaks selles kaasa lüüa.
Teiegi töös saab osaleda, aidata ja jälgida konkreetselt uudiseid.
Midagi tuleb ette võtta.
Selles valdkonnas ei saa me lubada üksnes tõdemist: Oh, kui kole.
Peame Jumalalt küsima: Kus ja mida peaksin mina tegema?
Kui mina oleksin kannataja rollis,
tahaksin, et mind meeles peetaks.
Ja sellel on tähendus.
Muidugi. Meie külaskäigud julgustavad.
Mõni ehk küsib: Miks te seal käite? Peame sihtriike kontrollima.
Kuid tahan rõhutada, et need pole lüüasaamislood.
Tagakiusamine pole kaotuslugu, vaid võidulugu.
Lõpptulemus on võidukas, kõigest hoolimata.
Näeme, mida teeb tõeline usk, millele Jumala Vaim elu sisse puhub,
inimestes, kes kohtavad äärmuslikku valu ja kannatust.
Nad ei kibestu. See muutub julgustavaks.
Kui meie siin mõtiskleme ja ilusat teoloogiat ehitame,
ning kui räägime eskatoloogiast
ja võimalikust tulevasest tagakiusust,
siis sealt saame julgustust. Jumal annab jõu.
Kannatus on alati kannatus. See pole meeldiv, keegi ei soovi seda.
Aga kui taustal on see, et Kristus elab neis inimestes,
ja kui nad tunnistavad, et palvetavad oma tagakiusajate eest,
et Jumal neidki päästaks,
et nad vahetaksid oma usu armastava usu vastu,
kus pole viha, vaid sisemine rahu,
on see medali teine külg.
Nad ei palu haletsemist. Nad palvetavad meie eest.
Et meie usk säiliks ja ära ei kustuks.
Nad näevad, et meil on raha ja vabadus
ning meil pole tagakiusu,
kuid nad võivad seda meie probleemiks pidada.
Meie usaldame rohkem raha ja vabadust, kuid neil on vaid Jumal.
Ja Temast piisab.
Uskumatu vastuolu. Meie siin kaalume,
kas julgeme selgelt välja öelda, mida Piibel räägib.
Ja kui ütleme, ei pea me selle eest midagi maksma,
peale selle, et ehk keegi arvustab kuskil ajalehes.
Kuid sellel pole nii kõrget hinda.
Kuid nood inimesed seal maksavad kõrget hinda
ja tunnistavad julgelt Jeesusest.
Kas küsime oma usus õigeid küsimusi üksikisikutena
ja oma usuühendustes?
Kui meile praegu veel viltu ei vaadata,
siis kas järgin Kristust samamoodi
ja kas olen tõeline jünger, kui mind rahule jäetakse?
Nagu Paulus ütles: Igaüht, kes tahab jumalakartlikult elada,
kiusatakse taga.
Kas me küsime siin praegu neid õiged küsimusi?
Kui seda areeni laiendada, kas meil on õigus nii elada?
Kas meil on õigus nii elada,
kui teame, et paar miljardit inimest elab maailmas dollari eest päevas?
Keegi ei julge seda koguduses öelda. Sind peetaks kitsarinnaliseks.
Meil on tänapäeval asjast hoopis teistsugune arusaam.
Mind häirib kohutavalt, et kogudusse tullakse meelt lahutama.
Jumal ei räägi meile tänapäeval tingimata meelelahutuslikult.
Jumal räägib, et teatud asjadest tuleb meelt parandada.
Kas pole? Mina arvan, et on nii.
Parandage meelt ja uskuge evangeeliumisse!
Jeesus kutsub tänagi ennast järgima.
Kuhu? Mida see tähendab? See on Tema kätes.
Üks probleeme on siin eduteoloogia.
Ütlesid, et kogu maailm arvustab seda.
Evangeelne Allianss arutas seda Capetowni koosolekul suures saalis.
Teemaks oli eduteoloogia mõju misjonitööle.
Korraldajad leidsid,
et eduteoloogia takistab ja raskendab misjonitööd.
Ometi läheb see vaestes riikides peale.
Ilmselt seetõttu, et kuulutab: Jumal lubab sulle rikkust ja tervist
ja elu ilma kannatusteta.
Ja kui loeme Uuest Testamendist, näeme, et asi on tegelikkusest kaugel.
Jah. Ja üheks mõõdupuuks on evangeelium, mida siin kuulutame.
Või kes iganes seda siia kuulutama tuleb.
Sama evangeeliumi peaks saama kuulutada põgenikelaagreis,
Kolumbias, Põhja-Nigeerias,
Põhja-Korea maaalusele kogudusele, või Indias
või kõigis riikides, kus kristlasi taga kiusatakse.
Evangeelium ei muutu.
Kuid meil on evangeelium isegi meelelahutuslik.
Need on karmid küsimused, kuid neile tuleb vastused leida.
Kuna täna me ei tea muud,
kui et Kristuse tulek on päeva võrra lähemal kui eile.
Kui usume Piiblit, siis olgu meie arusaam milline tahes,
usun, et meiegi usk katsutakse läbi ja see toimub juba täna.
Me ei teadvusta lihtsalt, mis meiega toimub.
Elame vabas kultuuris, kuid kas oleme tõeliselt vabad?
Me ei peatu isegi mõtlema nendele sügavatele küsimustele,
kuna õpetuse ja teoloogia poolest oleme üsna pinnapealses kristluses.
Peaksime naasma Piibli juurde.
Jah. Ootame usupuhastust.
Ma ei usu vaimsesse evolutsiooni.
Kui usupuhastus tuleb,
siis usun, et see on vana leidmine, nagu Lutheri puhul.
Luther leidis vana tõe - õige elab usust.
Kui meie juured on Piiblis,
siis minu meelest on elav, õige kristlus
tänapäevalgi konservatiivne.
See on minu arvamus, kuid julgen seda siin sinuga jagada.
Ja kui rääkisime, et maailma meedias
ei taheta poliitilise korrektsuse tõttu öelda,
kes keda taga kiusab,
siis kogudusedki pole sellele nii avatud, kui võiks arvata.
Kui mõelda, et tegemist on vendade-õdedega Kristuses,
kellega kunagi igavikus koos oleme,
on imekspandav, et me ei taha neid aidata, nende eest palvetada
ja neist teadlikud olla.
See on tõesti hämmastav. Selle sõnumiga pole lihtne tulla.
Kui korraldada õhtu nimega "Kannatava koguduse õhtu",
ei tule sinna eriti palju rahvast.
Aga teemaõhtul "Kuidas saada õnnelikuks ja edukaks" rahvast jätkub.
Siis võib jah imesid näha.
Nii et meil on see asi moonutatud.
Jeesuse ja Pauluse õpetused olid teistsugused.
Jah. Ja üks asi veel -
Piibli pinnapealne tundmine.
Kui vaatame veel kord seda poissi nimega Miracle,
siis ta on õnnelik oma suhtes Kristusega.
Peaksime hakkama tänapäeval avama piibellike termineid nagu 'õnn'
ja 'rahu', kuna kõik usundid lubavad rahu.
Rahu lubavad nii nelipühilased kui budistid.
Kuid mis on õnn, rahu ja rikkus Piiblis?
Neil on Piibli kontekstis ja tarbimiskultuuris erinev tähendus.
Need tuleks kogudusele selgeks teha
ja seejärel peaks küsima õigeid, karme küsimusi,
kui tahame kasvada jüngerlusse,
järgida tõsimeeli Jeesust ja lasta Temal meis tööd teha.
Aitäh, Aki Miettinen!
Õnnistust Märtrite Hääle tööle ja sinugi tööle!
Jumala õnnistust sullegi! - Aitäh!
Külastage netilehte www.marttyyrienaani.fi,
kust leiate lisainfot.
Kui tahame tõsimeeli Jeesust järgida,
ei saa meie maailm vaid oma naba ümber tiirelda.
Peame nägema, et meie vennad-õed maailmas vajavad eestpalvet ja tuge.
Ja meie vajame nende eeskuju, nagu Aki siin tunnistas.
Vajame nende tugevat usku ja eeskuju, kuidas Jeesust järgida.
Jumal üksi teab, kuid me ei liigu kergema aja suunas
ning peame naasma Jumala Sõna ja Jumala väe juurde.
Õnnistatud nädalat! Kohtumiseni taas Piiblikohvikus!
Tõlge Monika Jaaguri