Tere tulemast Piiblikohvikusse!
Täna räägime karmil teemal.
Sooviksin, et sellest ei peaks rääkima,
et maailm oleks koht, kus sellest poleks põhjust rääkida.
Kuid sellest on just vaja rääkida, kuna maailm on selline koht,
ja inimkaubandus eksisteerib tänapäeval,
mitte kuskil minevikus, vaid meie silme all.
Stuudios on Pia Rendic. Tere tulemast! - Aitäh.
Oled inimkaubandusvastase töö koordinaator Küprosel.
Räägime sellest kohe lähemalt.
Aga esmalt, kuidas sa üldse Küprosele sattusid?
Algselt läksime Küprosele Rahvamisjoni misjonäridena.
Jätkame ka seda, ja läksime mehe töö kaudu.
Mul oli juba algul selge,
et tahan töötada seksuaalvägivalda kogenud naistega.
kuigi tervikpilt polnud veel päris selge.
Kas sul oli väikesest peale tunne, et tahad suurena sellist tööd teha
või tekkis see elu käigus hiljem?
Misjonikutse sain juba 12-aastaselt usule tulles.
Jumal rääkis selgelt, et töötan kunagi välismaal.
Praegusele tööle sain kutsumuse kuue aasta eest,
kui kodus palvetasin
ja Jumal ütles selgelt, et hakkan töötama prostituutidega.
Siis tundus see pigem naljana.
Mõtlesin: Mis tahes muu inimgrupp, kuid mitte prostituudid!
Mul oli nendega väga negatiivseid kogemusi.
Kuid Jumala sõnad teostusid.
Kuidas sa Küprosel selle tööni jõudsid?
Sattusin sellega kokku erinevates kohtades.
Esmalt märkasin Küprosele tulles frappé-tüdrukuid,
kes seisavad tee ääres ja müüvad kohvi,
seljas kitsad nahkseelikud ja jalas tikkkontsaga kingad.
Eriti palju rohkem neil seljas polegi ja hulk mehi koguneb kohvi ostma.
See oli väga silmatorkav ilming.
Lisaks striptiisibaarid ja ööklubid, mis randade ääres tegutsevad.
Põhja-Küprosel on ööklubid väga ilmsed, massiivsed ehitised.
See kõik oli väga silmatorkav, eriti kui oskasid vaadata.
Ja kuna mul endal oli juba soov töötada seksuaalvägivalla ohvritega,
siis sa juba otsid ilminguid, mis sellest räägivad.
Kirjutasid sellest äsja raamatu
nimega "Ihmiskaupan kasvot" (Inimkaubanduse nägu).
Räägime inimkaubanduse näost tänases saates
ja veel ühes saates.
Alustame suuremast tervikpildist.
Kui ulatuslikust asjast me maailma mastaabis räägime?
See on väga ulatuslik.
Maailmas on hetkel keskmiselt 27 miljonit inimkaubanduse ohvrit.
See hõlmab nii töö- kui seksipõhise inimkaubanduse ohvreid,
illegaalseid adopteerimisi, kerjuseid, kes on kerjama sunnitud,
illegaalset organite müüki.
See arv hõlmab neid kõiki.
Et saaks kedagi inimkaubanduse ohvriks nimetada,
kuidas seda määratletakse?
Inimkaubanduse ohvrina mõeldakse kedagi, kes on eksitusse viidud,
kes on eelnevalt haavatavas olukorras,
keda sunnitakse ja kellelt on võetud vabadus.
Need on inimkaubandusohvri põhitunnused.
Lisaks saab keegi ohvri viletsusest tulu.
Üheks oluliseks faktoriks on vabatahtlikkuse puudumine.
Jah. Paljud mõtlevad,
et seksipõhine inimkaubandus toimub alles siis,
kui naine on müüdud ja keegi ostab talt seksi.
Inimkaubandus toimub juba siis, kui naise või mehe vabadus on võetud
ja vabadusevõtjal on kavatsus ohvri pealt kasu lõigata
ning ta pole selles olukorras enam vabatahtlikult.
Toimub mingi pettus, ja naine arvab,
et tegemist on millegi muuga,
kuid taustal on mingi tüüp, kes tahab teda müüa. - Just.
Kui mõelda Küprosele,
siis kui palju inimesi on Küprosel
seksipõhise inimkaubanduse ohvriks?
Halvimatel aastatel
on Küprosesse toodud üle 6000 naise aastas.
Küprose rahvaarv on üks miljon.
See on aasta kohta tohutu suur arv.
Hetkel on arve väga raske hinnata.
Näiteks Põhja-Küprosel on 39 legaalselt tegutsevat bordell-ööklubi.
Neis töötab hetkel 1000 naist. Räägime üksnes Põhja-Küprosest.
Lõuna-Küprosel on naiste arv praktiliselt sama.
Täpne arvestus on raske,
kuna inimkaubanduse ohvrite puhul räägime vaid nendest,
kelle politsei on ohvriks tunnistanud.
Teada on vaid jäämäe tipp.
Paljugi toimub nii, et sellest ei tea keegi. - Jah.
Kahjuks tuleb lisada, et paljud sellest tihti ei hooligi.
Ja Küprosel valitseb üldine hoiak, et naised tulid saarele vabatahtlikult,
nad teavad, mida teevad ja tahavad seda.
Ja ühiskonna hoiak nii võimude kui tavaelanike seas on: Ei huvita.
"Naised võivad teha, mis tahavad,
ja kui nad probleeme tekitavad, saadetakse nad minema."
Räägid oma raamatus müütidest.
Ja esimene müüt, mis ongi ehk müütide müüt,
on vabatahtlikkus,
ja mõte, et end müüvad naised tahavadki seda teha.
Nad on tahtnud seda teha ja võtnud selle ameti. Mis sina ütled?
Ütleksin, et sedagi on,
kuna eksisteerib näiliselt vabatahtlik prostitutsioon.
Räägitakse palju, et nad tahavad end müüa,
kuid keegi ei küsi, miks.
Olen kohanud oma töös naisi, kes on tulnud näiliselt vabatahtlikult,
kuid nendega vesteldes selgub, et taustal on alati mingi põhjus.
Neil on kodus haige laps või vanemad ja neil on suured võlad.
Nende elutingimused on viinud puntki,
kus prostitutsioon näib ainsa võimalusena ellu jääda.
Lisaks ütlevad uurimused, et 90%-l prostitutsioonis osalevatest naistest
on seksuaalse ärakasutamise taust.
Nad on saanud trauma varases eas ja pole sellest üle saanud.
Siis ollakse haavatavamad uutele ärakasutamistele.
Ma pole kohanud ühtki naist,
kes ütleks, et see on unistuste amet
ja nad on unistanud alates 5. eluaastast,
kuidas neist saavad prostituudid ja nad magavad tuhandete meestega.
Teisisõnu, tuleb vaadata sügavamale, et mõista,
millega tegemist on. - Jah.
Sel teemal ei taheta eriti kristlastegi seas rääkida.
Kas oled kogenud, et see tahetakse maha vaikida.
6000 on tohutu suur arv.
Kui mõelda sellele, et vaatame põlgusega filme orjusest,
kus inimesi sunnitakse tegema mingit tööd
halbades tingimustes.
Halloo! Mõnel aastal tuleb üle piiri 6000 inimest
kuskile väiksesse riiki,
rääkimata globaalsest miljarditesse ulatuvast ärist.
Kas on juhtunud, et sind tahetakse vaigistada?
Seda kohtab pidevalt. Eriti Küprosel.
Oleme näidanud meie värsket dokfilmi ja käinud eri paigus kõnelemas.
Küproslased ise ütlevad, et see ei puuduta neid.
Kõik halb tulevat põhja poolt ja Lõuna-Küprosel seda ei toimu.
Inimesed kaitsevad jõuliselt ideed, et nende Küprose pool on puhas.
Ka kristlikes ringkondades sel teemal rääkides
muudetakse see probleem väliseks: "Õnneks see kristlasi ei puuduta.
Seda teeb ülejäänud maailm." Ja unustatakse,
et pornot vaadates osaletakse inimkaubanduses,
sest toetatakse seksitööstust.
Ütlesid, et mõned on läinud sellesse meeleheitest,
kui neil pole raha, laps on haige või muud sarnased olukorrad.
Räägid siin ka sellisest müüdist, et kui see toob raha sisse,
kas see siis lahendab nonde inimeste probleemid?
Ei lahenda. Öeldakse, et naised, kes on sunnitud end müüma,
arvavad, et teenivad raha,
kuid nad ei saa midagi, sest kupeldaja võtab kõik endale.
Paljud naised meelitatakse ära kodumaal sõlmitava töölepinguga,
kus öeldakse, et tuled Küprosele või mujale Euroopa riiki,
ja teenid kolme kuuga sama summa, mis kodumaal aasta või kahega.
Leping ütleb, et töötad ööklubis tantsijana.
Naine tuleb, teades et tantsib ööklubis.
kuid keegi pole öelnud, et ta peab ennast müüma.
Saabudes võetakse talt pass.
Teda pekstakse, talle avaldatakse survet
ning ähvardatakse tappa lapsed ja vanemad.
Vahel piisab juba sellest psühholoogilisest survest,
ja naine nõustub, et ainus võimalus on müüa seksi.
Sel juhul võib öelda, et naine on näiliselt allkirjastanud töölepingu,
kuid ta pole teadnud täpselt, kuhu ta satub.
Sel juhul ei saa need naised pennigi klientidelt teenitud rahast.
Kui räägid siin ja raamatus sellest kõige karmimast poolest -
löömisest ja muust sellisest,
siis kuulsid seda naistelt endilt, eks. - Jah.
Kui vaatame Soomes mõnd vastavateemalist vestlussaadet,
jääb sellest olukorrast tihti hoopis teine mulje.
Sinna on tihti toodud mõni naine, kes räägib,
et teeb seda ja teenib raha ning edastab nagu pildi,
et see polegi kohutav ja vastumeelne.
Kas oled kohanud mõnd sellist naist? - Mitte ühtegi.
Mulle näib, et illusioon, mida püütakse prostituudi ümber luua,
näiteks Soome debatis püütakse prostituudist suurepärane asi teha.
Nagu see oleks amet nagu iga teine
ja seista tuleks prostituutide õiguste eest.
See on väga marginaalne inimgrupp.
Kõik prostituutidega töötavad teavad,
et Soome prostituudid on noored, vaesed, töötud, vaimuhaiged
ja tihti uimastisõltlased.
Ja väidetavalt tuleks neid toetada, et nad saaksid oma elatist teenida.
Kas pigem ei peaks looma ühiskonda struktuure,
suutmaks ära hoida, et see inimgrupp ei satuks prostitutsiooni.
Esitan sulle mõned matslikuna kõlavad küsimused,
aga rahvas küsib neid asju.
Esimene küsimus - Kuigi on lootusetu olukord,
miks valitakse siiski selline töö?
Miks ei minda muud tööd tegema, et saada hädavajalikku raha?
Neil naistel, kellega ise olen rääkinud, pole võimalik mingit muud tööd teha.
Inimkaubandusohvreil, kes tulevad Bulgaariast, Rumeeniast, Moldovast -
vaestest Ida-Euroopa riikidest, pole muid võimalusi.
Seal on töötus, naistel pole haridust.
Üks naine, kellega pidevalt töötan, läks 7-aastaselt kooli.
Pool aastat hiljem võttis isa ta sealt ära, sest tahtis telerit osta.
Pärast seda ta kooli tagasi ei läinud. Ta ei oska kirjutada ega lugeda.
Mis tööd ta saaks?
Ühiskonna struktuur ajab naisi prostitutsiooni.
Ei ole piisavalt ressursse, et muud võimalust pakkuda.
Esitan teise matsliku küsimuse.
Miks nad sellelt töölt ei lahku?
Nad ei saa. Nad lihtsalt kardavad liiga palju.
See on vägivald ... - Kardavad mida?
Taustal on alati kupeldaja või inimkaupmees,
kes on väga osav kasutama erinevaid surveavaldusmeetodeid.
Kõiki naisi, kellega töötan, on korduvalt vägistatud ja pekstud.
- Kas kõiki? - Kõiki.
Ja mõnede naiste puhul kasutatakse teisi kontrollimeetodeid.
Näiteks psühholoogilisi surveavaldus- meetodeid, mis pole nii ilmsed,
ja mis Soomes prostitutsiooni- teemalises debatis unustatakse.
Räägitakse, et Soome prostituudid,
kes on tulnud Eestist, Venemaalt ja Nigeeriast,
isegi politsei ütleb, et nad on siin vabatahtlikult.
Nad käivad vabalt tänaval ja neil on oma korterid.
Keegi ei tunnista kupeldajate psühholoogilist survet:
Kui sa nii ei tee, juhtub midagi halba su lähedastega.
Kui sa seda ei tee, tuleme ja vägistame su ja peksame sind.
See psüühiline manipulatsioon ja ajupesu toimib vähehaaval.
See on sama dünaamika, mis perevägivalla puhul.
Perevägivallaohvreilt küsitakse sama: Miks sa ära ei lähe?
Dünaamika on sama:
Hakkad vähehaaval uskuma, et see on ainus lahendus
ja et põgenemisvõimalus puudub.
Kui usud seda, hakkad ka uskuma, et oled prostituut
ja kui sulle seda piisavalt kaua öelda, hakkab su identiteet muutuma.
Paljud inimkaubandusohvrid isegi ei mõista, et on ohvrid,
kuna mõtlevad, et enesemüümine on normaalne osa nende elust.
Kui vanad need naised on?
Küprosel on ohvrid keskmiselt 20-30-aastased.
Mis neist saab, kui nad vanemaks saavad?
See on karm. Uurimuste järgi elavad seksipõhise inimkaubanduse ohvrid
keskmiselt seitse aastat hetkest, mil neid esmakordselt müüdi.
See johtub suurest AIDS-i nakkuste hulgast
ja enesetappudest. Uimastid, alkohol, suguhaigused.
Küprosel on väga levinud ka tüdrukute ringlemine.
Tüdrukuid viiakse ühest linnast teise ja ühelt maalt teise,
kuna kliendid tahavad pidevalt uusi, kellega seksida.
Ja mida noorem, seda parem.
Kes on kliendid?
Keskmine klient ja seksiostja on keskealine abielus pereisa.
Abielus pereisa? - Jah.
Miks seda ei lõpetata?
Minu meelest pole piisavalt poliitilist tahet.
Enamik arvab, et see on eraasi, kas tahetakse seksi osta või ei
või kas vaadatakse pornot või mitte.
Näen, et prostitutsioonist ja pornograafiast
on saanud nii oluline osa meie ühiskonnast,
et seda ei peeta enam ohtlikuks ega ühiskonnale kahjulikuks
või et see on perele kahjulik.
Inimestel on ka väga võimas kaitserefleks -
kõik mõtlevad: Minu mees, minu isa või minu vend
küll naisi ei kasuta ja ei vaata pornot.
See toimub kuskil väljaspool ja seda ei peeta oma probleemiks.
Kui räägid, et nad elavad seitse aastat,
siis on tegemist tapva ametiga.
Kui mingis teises ametis oleks eluiga seitse aastat,
siis arvan, et löödaks kõva lärmi.
See on väga-väga karm teema.
Pia Rendic, mida see on sulle teinud,
kui oled pidanud seda tööd lähedalt vaatama?
Mõni vaataja võib arvata või mõelda,
et nii karmist asjast ei tahaks kuuldagi.
Sa pole sellest mitte üksnes kuulnud või lugenud, vaid mitu aastat näinud.
Peab ütlema, et olen mõnes mõttes küünilisemaks muutunud.
Ma ei usu enam nii kergelt,
et inimesed oleksid head.
On väga karm olnud.
See töö on väga väsitav.
Mõnedel, eriti noortel
on inimkaubandusvastasest tööst glamuurne ettekujutus,
nagu see oleks midagi lahedat.
Naiste lugusid on väga raske kuulata.
Eriti siis, kui nad lähedaseks saavad. Siis on see veel raskem.
Ja alati pole lõpp kaunis.
Aitasin üht bulgaarlannat üle poole aasta.
Saime sõpradeks.
Seda on võimatu vältida, kui nendega lähedalt läbi käia.
Otsustasime ta tagasi koju Bulgaariasse saata.
Ja ta kadus. Saabus Bulgaariasse ja kadus.
See johtus sellest, et Küprose valitsus ei kindlustanud,
et Bulgaarias võtaks keegi ta vastu, hoolitseks tema julgeoleku eest
ja annaks turvakodu.
Siis tekib endalgi küsimus, mis mõte sellel kõigel on?
Kuna aitad naist teatud aja ja seejärel pannakse ta uuesti müüki.
Oled südamelt kristlane, usud Jumalat.
Oled näinud poolt,
mida Piibel nimetab langenud, patuseks maailmaks.
Mis selles protsessis sinu usuga on toimunud?
Vahel tekib hetki, kui mõtlen:
Miks seda kõike lubatakse?
Kus ja milline on Jumal, kes seda lubab?
Samas olen tõdenud, et see on vale küsimus.
Peaksime pigem küsima, kus on Jumala inimesed.
Miks kristlased sellega midagi ette ei võta?
Miks me sellel juhtuda lubame? Miks keegi ei ütle midagi?
Olen hakanud kuulutama pigem kristlaste vastutust.
Meid on siia läkitatud ja Jumal kasutab kristlasi.
Meie ülesanne on anda oma panus, et maailm parem koht oleks.
Ehk siis meie vastutus. - Jah.
Kas sinuga on ka vahel nii juhtunud,
et orjusest rääkivaid filme või dokfilme vaadates,
või Natsi-Saksamaast vaadates, tekib küsimus:
Miks keegi midagi ei teinud? Miks nad seda lubasid?
Mingi väike klikk sai tohutu võimu
ning kõik kuuletusid ja inimesed teadsid.
Lugesin olukorrast, kus rahvas teadis, et teatud kohast möödub rong,
kust kostab karjeid, sest neid viidi laagreisse.
Inimesed keerasid kodus muusika valjemaks,
et karjeid mitte kuulda.
Selles on midagi sarnast meie teemaga.
Tulevased põlved, kui neid on, ja kui see maailm kunagi paraneb,
küsivad kord: Miks inimesed midagi ei teinud?
Miks kristlased vait olid?
Natsi-Saksamaal ja orjuseski oli neid. Orjuse lõpetas kristlane.
See just ongi see vastutus ja sellele ärkamine.
Üks põhjus inimkaubanduse puhul, minu meelest,
mis meie kogudustes täielik tabu on,
miks kristlased midagi teha ei taha, on see, et nad on osa probleemist.
Mainisin juba,
et pornot vaadates osaled inimkaubanduse masinavärgis.
On raske tegutseda,
kuna näitled kahes rollis.
Kahjuks peame sellega lõpetama, kuid teeme sinuga ühe saate veel.
Lubame, et räägime sellest probleemist siis.
Me ei põgene selle eest, kuid aeg on otsas.
Aitäh, Pia Rendic. Õnnistust sinu tööle
ja su mehe ja pere tööle! - Aitäh.
Lugesin läbi raamatu "Ihmiskaupan kasvot".
See on karm ja raputav raamat.
Kuid see raputab õigel viisil.
See kutsub meeleparandusele ka kristlasi ja eriti kristlikke mehi.
Tahaksin soovitada seda kõigile kristlikele meestele,
kuna see näitab paljusid asju,
mis meile meie lühinägelikkuses pähegi ei tule.
Seekord oli meil karm teema.
Pidagem meeles, et Jumal kutsub meid tööd tegema
ja Ta on alati lootuse Jumal, kes midagi teha saab.
Räägime neil teemadel veel.
Õnnistatud nädalat!
Käime silmad lahti ja anname oma panuse,
Jumala armust.
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri