CAFÉ BIBELN
Välkommen igen till Café Bibeln.
I dag ska vi gå till kärnans kärna och tala om evangeliet.
Vi talar om vad det betyder i praktiken.
Min gäst är teologie doktorn, bibelläraren, -
författaren, Vesa Ollilainen. Välkommen. - Tack
I två program har vi talat om din bok om himlen och helvetet.
Boken är verkligen bra men -
före den skrev du en bok om evangeliet - och livet.
Evangeliet & livet -
där du grunnar på kärnbudskapet i Jesu försoningsverk för vår skull.
I detta program talar vi om -
vad evangeliet egentligen i praktiken betyder för oss.
Vi börjar med något man ibland hör.
Något som jag tror är en villfarelse men vad säger du?
När vi kommer till Jesu gemenskap sker det genom evangeliet vi fått.
Evangeliet frälser oss -
men för att växa som kristen och leva som kristen -
är evangeliet inte längre viktigt. Är det så?
Du svarade redan själv på frågan.
Jag anser att det inte är så.
Evangeliet är Guds kraft till frälsning och helgelse.
Både till att vi kommer till tro och till att vi förblir i och växer i tron -
och lever ut vår tro. Evangeliet behövs för båda.
Vad betyder det i praktiken -
om vi tänker på vardagen hemma, på jobbet o.s.v.?
På vilket sätt är evangeliet varje dag så viktigt för oss?
Det är viktigt på många sätt.
Ur en synvinkel ger evangeliet oss -
en referensram då vi möter människor -
som kanske inte är av samma åsikt som vi.
De tänker annorlunda än vi eller är kanske fientligt inställda till oss.
Evangeliets glädjebudskap är att...
Om vi tänker oss en situation där jag frågar mig -
hur jag på jobbet ska bemöta en person som talar illa om mig -
eller motsätter sig mina förslag. Personen vet att jag är kristen -
och vill sätta käppar i hjulet för mig. Vad ska jag göra?
Ett alternativ är att jag blir bitter -
eller att jag återgäldar ont med ont -
eller hämnas, m.a.o. inte bara återgäldar ont med ont -
utan lägger till ytterligare ont -
och på så sätt visar var skåpet ska stå.
Här ger oss evangeliet ett sådant perspektiv att -
jag själv är Guds fiende ända från början.
Denne Gud vars fiende jag är -
har skapat fred mellan Sig och mig genom Jesu död och uppståndelse.
Nu har Gud med Sin enorma frälsning -
till priset av Sin egen Sons blod, -
inte med silver och guld eller någon annan ädelmetall -
utan med Kristi dyrbara blod -
köpt mig till Sin egen och på så sätt i stället för fientlighet -
visat mig stor nåd, kan inte då jag visa nåd mot andra?
Det är länken eller mekanismen jag är ute efter.
Jag ser på vad evangeliet betyder för mig -
och sedan hur det horisontalt tar sig uttryck.
När jag har ett problem här är problemet ofta mycket större -
i min relation till Gud.
Det är som en omvänd förklaring till -
liknelsen Jesus berättar om den skoningslöse tjänaren -
vars problem är hans stora skuld till kungen.
Men kungen efterskänker skulden.
D.v.s. betalar den med förlust för honom själv.
Tjänaren begriper det inte utan -
låter fängsla en annan tjänare som är skyldig honom en obetydlig summa.
Han förstår inte vad förlåtelse är och ger den inte vidare.
Han visar inte samma attityd mot andra.
Därför är evangeliet nyckeln till -
hur jag kan bemöta en person -
som behandlar mig illa.
Tanken är mycket revolutionerande.
Om vi föreställer oss familjen eller en parrelation -
där man upplever att den andra inte är sådan jag önskar eller -
tillräckligt kärleksfull och underbar mot mig -
så tänk på hur Gud behandlar oss -
som inte älskat Honom eller varit underbara, utan tvärtom!
I Johannes brev står det att vi älskar -
för att Han först har älskat oss.
En sådan attityd skulle revolutionera parrelationen.
Precis.
Låt oss ta ett konkret exempel ur mitt eget liv.
Jag är gift och min fru jobbar i Helsingfors.
Eftersom vi bor i Ryttylä börjar hennes arbetsresa -
medan vi andra sover och hon kommer hem på kvällen.
Hon kör inte bil och därför ligger vardagens resor -
och butiksbesök på mitt ansvar.
I praktiken har jag ett ganska stort ansvar för vardagen -
och jag kunde lätt bli illa till mods för att hon kommer lättare undan.
Därför är jag tvungen att vända mig till evangeliet.
"Vesa, med tanke på det som du gjort gentemot Gud -
så skulle det inte vara orätt om Gud vore bitter över det -
för din skuld är så omåttligt stor.
Men när nu Gud förlåter allt det -
och står ut med det för Jesu skull -
så kunde då inte du också dela smulor av det till din fru -
som orsakat bitterhet eller orättvisa?"
Om vi skulle kalla det orättvisa är det ändå -
så mycket mindre än det jag gjort gentemot Gud.
På så sätt delas den vertikala nåden vidare horisontellt.
Låt oss tänka på detta i relationen till barn.
Om vi tänker på barnen så -
borde föräldrarna i alla fall tillämpa denna princip.
Barnet får erfara att -
ens i någon mån bli behandlat som vår himmelske Far behandlat mig.
Ja, för att vi har fått nåd kan vi dela den vidare till barnen.
Vi måste komma ihåg att föräldrarna är som barnens överhet -
och i det avseendet inte bara bör lära dem vad nåd betyder -
utan vad rättvisa är -
så att barnen förstår konsekvenserna av orättvisa.
Det har påföljder när man inte lyder föräldrarna eller ljuger, -
slåss med syskonen eller tar något av en annan som inte är ens eget.
Också detta hör till föräldraskapet.
De utesluter inte varandra och båda är viktiga i föräldraskapet.
Det är en bra poäng för evangeliet kan lätt se ut -
som något slappt eller en tillåtelse till andra att trampa på dig.
Att man kan bli behandlad som en viljelös trasdocka -
som kan slängas hit och dit och accepterar att bli illa behandlad.
Det betyder det inte utan när man tar evangeliet på allvar -
ingår också en trons lydnad mot hela Guds budskap.
När denne Gud har givit frälsningen i Jesus -
och denne Jesus har talat om dessa saker -
så hur kan jag ta emot det ena men inte det andra?
Med vilken rätt delar jag upp Guds Ord?
Om jag tar emot Honom som frälser mig till himlen, Jesus, -
så ska jag inte då rätta mig efter allt annat Han säger?
T.ex. om föräldraskapet eller om stöld eller om att värna om de fattiga -
eller om att hålla fast vid sanningen eller om att stå upp vid etiska frågor.
En verkligen i positiv mening revolutionerande tanke.
Om vi ännu ett ögonblick tänker på det i relation till -
ens egna föräldrar... Alla föräldrar har gjort misstag -
men om vi utgår från att vi är bittra och arga för dessa misstag -
så hur blir det då när vi har gjort omåttligt mer fel gentemot Gud -
men Han ändå benådar mig?
Skulle här vara på plats att benåda de egna föräldrarna?
Ja. När en människa är bitter -
frågar jag mig som herde hur jag kunde -
massera in evangeliets verklighet i denna människas hjärta.
Jag kan ju inte befalla dem att förlåta sina föräldrar, för det fungerar inte.
Troligtvis ökar bara bitterheten.
Hur kan jag gnida in evangeliet i dem? "Kristus har förlåtit dig allting.
På allvar. Också din bitterhet gentemot dina föräldrar.
Också du är trasig -
och har brutit mot andra, men ändå blivit benådad."
Att lita på att evangeliets kraft.
När Kristus kommer in i oss och förnyar oss -
förändrar det automatiskt våra attityder så vi kan förlåta och -
leder till på lydnad. "När ni har blivit förlåtna är det nu er tur att förlåta."
Även om det inte känns trevligt och är motbjudande -
är det bara att andas djupt och säga: -
"Jag måste. Jag har inget val."
För att återkomma till exemplet ur mitt eget liv så har jag märkt att -
mitt i den vardagliga brådskan kan jag lätt protestera: -
"Varför måste jag sköta allt detta?"
Om jag då erinrar mig nåden förändrar det kanske inte humöret -
så att molnen skingras, solen skiner och fåglarna sjunger -
men jag har ofta märkt att -
det tar skärpan av bitterheten eller vreden -
eller hämndkänslan som lätt kan stiga upp.
Det är som att släppa luften ur en ballong.
Som du sade tar det inte bort det och jag kan inte behandlas hur som helst -
som om rätt eller orätt inte spelar någon roll -
för om vi tänker på Gud så inte är det så att -
Han bara styrker över det vi gjort, struntar i det.
Det är ju inte evangeliet alls utan Kristus bär allt för oss.
Där möter rättfärdigheten barmhärtigheten.
D.v.s. de möts vid korset.
Å ena sidan är Jesus vårt exempel -
men å andra sidan är Han vår ställföreträdare. Han dör för oss.
Han är ett exempel för vårt liv men lever det också för oss.
Han visar oss vad det betyder när vi frågar Gud som förlåtit oss allt: -
"Vad ska vi nu göra?" Han svarar: "Gå."
Före vi går till andra områden ska vi tala om fiender.
I början talade du om någon som hela tiden motsätter sig och -
försöker sätta käppar i hjulen.
En besvärlig nästa kan vi också själva vara -
men Jesus säger -
inte bara att vi ska älska överlag -
utan älska våra fiender och be för dem.
Vilken betydelse har evangeliet här?
För mig betyder det att vi inte kan be för dem av hjärtat -
om vi inte förstår att Jesus dog också för deras skull.
Vi kunde kanske närma oss saken så att -
vi som kristna lätt ser ondskan i världen -
och sedan tackar Gud för att vi inte är sådana.
"Tack för att jag inte är en sådan prostituerad eller en sådan fiende -
eller en som bryter ner kristna värderingar."
Om man tänker efter så är det ganska skenheligt och egenrättfärdigt.
I verkligheten kan man hitta samma ondska i sitt eget hjärtat.
När vi förstår detta börjar vi törsta efter nåd -
och på något vis älska dem som är våra fiender.
När Kristus har förbarmat sig över mig kan också jag förbarma mig.
Fast de gjort fel har också jag gjort det och blivit förlåten.
Naturligtvis om fienden bryter mot sanningen -
kan vi hålla fast vid sanningen fast vi måste lida för det.
Igen har vi principen att ...
Om vi tar ett starkt exempel.
Vi har de islamistiska Isis-trupperna -
som går från by till by och dödar och våldtar.
Det är inte kristligt att säga att vi inte gör annat än ber.
Inte gör motstånd. Vi måste givetvis försvara barn och familj.
Men i sista hand ber vi också och önskar att -
evangeliet skulle få dem att -
omvända sina hjärtan från vrede till kärlek.
Det är det som i grunden kan förändra det.
Vi kan skicka soldater, hjälporganisationer, pengar eller -
mediciner, mat och annat för att ge akut hjälp -
men det som verkligen slutligen och permanent kan förändra det -
är Kristus själv och evangeliets budskap.
Därför ber vi för dem.
Jag vill också säga om bönen -
att den är på sätt och vis ett exempel på det att -
evangeliet dels kan föda en ny inställning i oss -
och dels kan den också kalla oss att bearbeta våra attityder.
C.S. Lewis säger att -
om vi vill älska någon ska vi bete oss som om vi skulle älska denna.
Småningom märker vi att vi också älskar.
Vänta inte på känslan utan behandla andra som om du skulle älska dem -
så börjar hjärtat komma med. Med evangeliet är lite likadant.
Eftersom Kristus har förlåtit allt och -
kan älska dem jag inte gillar ska också jag försöka älska dem.
Av nåd kan Gud åstadkomma en förändring i våra hjärtan -
och vi börjar verkligen älska dem.
En mycket väl fungerande praktisk och radikal sak.
Om vi tänker oss någon besvärlig person och -
vi beslutar att vara vänliga och hjälper, -
stöder och försvarar dem så -
om de inte har ett stenhjärta börjar de mjukna.
Kanske, men även om de inte gör det inverkar det inte på vår inställning.
Kristus dog för världens synder -
medveten om att många förkastar Honom.
Inte hindrade det Honom att älska världen ända till korset -
eller Gud att upprätthålla denna verklighet -
fast Han vet att så många avvisar Honom.
Hans nåd är så överväldigande att -
en del av den kan verka också i oss.
Om fiendskap kunde jag ännu säga att -
nåden blir viktig för oss också -
för att det är ju ett faktum att det är väldigt svårt.
Det är väldigt svårt att avstå från bitterheten -
eller ändra sina inställningar eller älska de besvärliga.
Vi behöver förlåtelsen också till det, för vi klarar inte av det.
Vi behöver nåden till att få ro -
för om vi försöker pressa ur oss så mycket kärlek som möjligt -
orkar vi inte med det i längden.
Då blir det bara som något ytligt som inte ens kan kallas kärlek.
Vi behöver Kristi nåd för att få kraft till det.
Låt oss tänka på vad du sade.
Vi behöver evangeliet för att få kraft till att leva rätt.
Hur ska jag tillämpa evangeliet i mitt eget liv?
Jag är kristen och tror på Jesus men jag märker att min tankevärld -
kastas än i en riktning, än i en annan -
och att det ur min mun inte kommer -
välsignande, uppbyggande och tröstande fina ord -
utan sådant som river ner.
Jag märker att jag inte ivrigt rusar iväg för att göra gott.
Hur ska jag tillämpa evangeliet i mitt eget liv?
En sak som vi måste göra är -
"måste" är kanske inte ett bra ord -
men i alla fall kan göra -
är att tro evangeliet, d.v.s. att -
vi för Kristi skull verkligen är värdefulla och -
att Gud i oss ser Jesu fullbordade försoning och -
Hans renhet och liv och inte det vi gör.
Att få frid över att vårt värde inte beror på -
vad vi som kristna lyckas åstadkomma eller försummar.
Hur vi väl lyckas eller misslyckas i vår kamp -
förblir ändå resultatet otillräckligt.
Jag bör se på det som Jesus gjort för mig -
och kanske utgående från det i någon form -
hitta ro, iver eller glädje i det vardagliga.
Det beror ändå inte på mig utan på det Jesus gjort för min skull -
och visar på så sätt rätt sorts barmhärtighet.
Idag ska man vara barmhärtig mot sig själv vilket kanske innebär -
att relativisera ondskan genom att tänka "alla är vi ju syndiga."
Men barmhärtighet är att säga att -
jag har detta, men Kristus har gjort allt för mig, så Gud ser det inte.
Jag vill tänka att detta också ger oss en sund självkänsla.
Att vi inte bygger vår glädje, -
säkerhet eller positiva livsinställning -
på det vi själva kan pressa ur oss utan på det Jesus gjort för oss.
Det leder till exempel till det att Paulus i fängelset kunde lovsjunga.
Det är inte beroende på yttre omständigheter eller känslor -
utan på det Jesus har gjort.
Å ena sidan ser vi vår egen syndighet, å andra sidan att vi blivit benådade.
Det jag tänker om mig själv som kristen -
har mycket att göra med vad jag tänker om Gud.
Vad säger du om det när jag ibland har märkt att -
jag tänker att Gud fortfarande är arg på mig?
Som om evangeliet inte skulle existera, -
d.v.s. att Kristus har släckt Guds vrede på Golgata.
Gud är inte arg, Han älskar i Kristus.
Om jag möter Gud utan Kristus möter jag Guds nakna vrede.
Man om jag är i Kristus... Jag glömmer det hela tiden och -
tror att efter en dålig dag och för att jag är en usel bedjare -
vill Gud inte höra mig, för Han är arg på mig.
- Jag tror att det på sätt och vis är en naturlig reaktion -
för om vi ser till vårt eget hjärta så varför skulle Han inte vara arg?
I alla fall är jag arg på mig själv och besviken på att dagen igen gick fel.
Men nåden är inte sådan.
Det förunderliga och underbara är ju att -
vi är iklädda Jesus och Gud ser inte på oss utan kläder -
utan Han är på ett obegripligt sätt nådig och -
tolererar Sina egnas fall och synder.
Han vill frälsa oss och leda oss ända fram.
Han vill binda oss till Jesus och uppfostra oss med nåd.
- Någon har sagt att vi aldrig, aldrig som kristna blir så fullvuxna -
att vi inte skulle behöva evangeliet.
Kunde man också säga att det aldrig, aldrig skulle få vara så att -
evangeliet inte skulle vara en underbar överraskning för oss?
Gud är inte arg på mig fastän situationen är denna!
Det skulle vara fint om vi skulle finna ro och en sådan säkerhet.
Å andra sidan om vi känner oss själva tror jag att det pendlar.
Vi ser vårt eget elände och blir deprimerade men -
sedan gör evangeliet oss glada.
Det pendlar mellan dessa båda för att vi är människor -
och har båda verkligheterna i oss.
Bibelns Ord ger oss det genom vilket vi permanent kan finna ro.
I de kristna finns dessa båda kanske parallellt.
En bibellärare talade om att -
den kristna å ena sidan vacklar, å andra sidan jublar hjärtat.
Det han menade var att den kristna -
under sin vandring som Jesu efterföljare kan -
råka ut för förödmjukelser, lidanden och motstånd.
Man är medveten om sin skuld och trasighet -
och vacklar i det avseendet.
Å andra sidan är man glad för att Jesus alltid är med.
Vår frälsning beror inte på hur bra det går i vårt liv -
utan detta är det allra viktigaste -
och därför har de kristna både vacklandet och glädjen i sig -
för Jesu verks skull.
Tack, Vesa Ollilainen, för att du förklarade för oss -
vad evangeliet i praktiken betyder.
I din bok kan vi läsa mera om detta.
Välsignelse i alla dina livsuppgifter och -
må du själv få äga detta evangelium varje dag.
Det är viktigt att det fortsatt får vara så varje dag.
Bästa tittare, varje dag behöver vi evangeliet.
Varje dag är det färskt och -
Hans nåd är varje morgon ny.
När jag själv läste boken före den publicerades -
insåg jag hur centralt evangeliet är -
och hur det når ut till alla livsområden och saknar sitt like.
Inget under att Paulus brev ständigt -
kretsar kring Kristi fullbordade verk och person.
Må också våra liv kretsa kring denne Kristus -
som älskar oss med bottenlös kärlek.
Välsignad vecka. Vi ses igen i Café Bibeln.
Stöd TV7! I Finland ring 0600 10070. Samtalet kostar ca. 10 euro.
Eller betala till Ristin Tuki ry, ref. 8507. FI40 1112 3000 3427 89
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2
Swisha din gåva till 123 677 9300
Redaktör: Leif Nummela
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7