CAFÉ BIBELN
Välkommen igen till Café Bibeln.
Vad sker när vi dör? Vart hamnar vi?
En gammal kristen sanning och lära från Guds Ord är att -
himmel och helvete finns.
Om dessa talar vi i detta avsnitt med teologie doktor, -
bibellärare och författare Vesa Ollilainen.
Välkommen. - Tack.
Du verkar i Ryttylä där du leder en kurs. Berätta om den.
Vem kan söka till den för att studera Bibeln?
På institutet Ryttylän Kansanlähetys- opisto finns många linjer.
Man kan studera ungdomsarbete, Bibeln, musikteater och -
själv leder jag den teologiska linjen där vi fördjupar oss i vad tro är.
Hur man kan berätta om den och försvara den i den tid vi nu lever i.
- Fint. Vi ska tala om att försvara tron -
men först vill jag berätta att du är en produktiv författare.
Hur många böcker har du skrivit? Har du räknat?
Kanske fem eller sex.
- Fem eller sex, men den nyaste handlar om himlen och helvetet.
I boken går du igenom det som -
Gamla och Nya Testamentet och den kristna läran -
säger om himlen och helvetet.
Låt oss börja med helvetet.
När vi i dag nämner det -
uppstår det vanligtvis genast en kraftig reaktion.
"Jag tror inte på helvetet.
Inte kan kärlekens Gud skicka någon till helvetet!" Vad svarar du?
Jag tycker att det är viktigt att se det -
som den västerländska, sekulariserade och -
njutningsfokuserade människans -
protest och problem.
I andra religioner så som islam, hinduism och buddhism -
är tanken om räkenskap, dom och följderna av livet -
eller dess inverkan på det som händer efter döden en självklarhet.
Inte: "Hjälp, hur kan något sådant finnas?"
Det är en snäv tankegång och det är viktigt att inse därför att -
det kan leda till en arrogant inställning att -
deras synsätt skulle vara mindre värt.
Det är viktigt att vara medveten om att -
det är en begränsad del av mänsklighetens problem.
Men om vi tänker på den egentliga protesten -
tror jag att det i bakgrunden ligger två centrala tankar -
eller två sätt att se på saken.
För att den moderna människan -
inte vill rätta sig efter verkligheten tänker hon att --
hon kan böja verkligheten efter sitt tycke.
Genom den tillämpade vetenskapen, teknologin -
har en sådan uppfattning förstärkts.
Detta syns direkt i hur man tänker om Gud.
"Gud kan ju inte vara någon jag inte tycker om."
Om det finns något man inte tycker lämnar man bort det.
Sådant som helvete, synd, dom -
eller en viss sexualmoral.
Allt sådant gallrar man bort.
"Jag har rätt att göra så och skapa sådant jag vill."
Man motiverar det inte men övertygelsen ligger i bakgrunden.
Då uppstår en stark reaktion: "Hur är det möjligt?"
Man tror sig kunna göra så och inbillar sig att man kan tämja Gud.
Tanken att kunna definiera hurdan Gud ska vara är absurd.
Om Han inte existerar, så då, på något sätt. Men det är en fråga för sig.
Kanske man inte tänker på det när man säger det -
men det är ju absurt. Om Gud finns -
är Han sådan Han är oberoende vad vi anser.
Ja, och därför ger bara synsättet att Han inte finns rätt till att göra så.
För om Han inte finns skapar var och en sin egen åsikt om en gud.
I bakgrunden finns en ateistisk eller naturalistisk världsåskådning -
genom vilken man närmar sig åsikten om Gud.
Någon annan förklaring till det hittar jag inte.
En sådan människa borde man fråga -
vad det spelar för roll vad hon tänker om Gud -
i förhållande till hurdan Han verkligen är.
Du kanske inte gillar Honom, men Han kanske ändå är sådan.
Om man förnekar Guds existens -
måste man igen förändra denna verklighet till en annan -
för denna verklighet är skapad och har inte kommit till av en slump.
Då måste man forma om den till att det inte finns någon Skapare.
En berömd författare skrev i en bok -
som försöker förklara världen utan Gud -
att världen ser så planerad och skapad ut att -
han ständigt måste påminna sig själv att det inte är så.
Jag tänker som så att en sådan vilja att tämja Gud -
eller forma om Honom härrör från att människan i sitt hjärtas djup -
vet att Gud finns och är hennes Skapare och Domare.
När människan begriper att hon är skyldig, -
d.v.s. samvetet anklagar henne, så vad gör hon då?
Ett sätt att fly Gud är att förneka Honom -
eller göra Honom till något annat och tämja Honom -
för att komma undan samvetets vittnesbörd.
Det gamla bibliska uttrycket är att förstocka sitt hjärta -
eller göra uppror mot Gud eller förkasta Honom.
Detta kommer fram i praktiken genom att -
tala som om man kunde tämja och forma Honom enligt eget tycke.
Detta förekommer och -
något annat som också kraftigt förekommer i dag är tanken -
att för att kunna tycka om någon eller vara en vän och älska någon -
måste man vara av samma åsikt.
Om du är av en annan åsikt anses du oundvikligen vara fördömande -
och liksom se ned på den andra och -
vara på en sådan väg där du kan göra orätt mot den andra.
Detta tankesätt är förknippat med det man kallar tolerans.
Är man av samma åsikt kan man var av olika åsikt.
En fientlighet finns.
Detta är i vår tid rent av en central myt och -
förklarar det att -
om de kristna säger att det finns en evig förtappelse -
anses det genast som fördömande.
Dessa kan man inte mer behandla människovärdigt och vänligt -
utan man vill dem ont.
Detta är så ingrott att när man talar om etiska frågor -
betyder att vara av annan åsikt automatiskt att man fördömer.
Jag tycker att det säger mycket om den som tänker så -
fast Jesus är vår förebild.
Genom Honom skapades hela världen och -
Gud sände Sin Son för att dö för hela världens synder -
och älskar den fast den hatar Honom.
En sådan motstridighet finns egentligen inte.
- Mot bakgrund av att människan inte vill acceptera Gud som sådan Han är -
och verkligheten och livet efter döden sådana som de är -
är det en riktig bomb när du i olika sammanhang har sagt att -
den sista domen också är en god nyhet.
Vad menar du med detta?
- Det betyder många saker.
I Nya Testamentet kan vi läsa hur de kristna väntar -
på Jesu återkomst och den sista domen.
De ser fram emot det därför att då -
stundar tiden när den onde får vad han förtjänat -
och det verkliga fredsriket bryter fram.
Alla våra försök att bygga en stabil, god eller hel mänsklighet -
här på jorden förblir bristfälliga och om de -
görs till det viktigaste i livet -
leder det till ett skräckvälde och totalitarism.
Men en gång kommer -
den slutliga och fullkomliga rättvisan att ske.
På detta väntar många kristna, -
i alla fall på Nya Testamentets tid.
För att många upplevde orättvisa på många sätt och -
de blev illa behandlade och förföljda -
är det den stora frälsningens och befrielsens dag.
Då behöver man inte längre kämpa mot synden -
och den eviga kampen att inte avfalla är över.
Den förgängliga kroppen byts mot en oförgänglig.
Mot detta mål strävar man och på det väntar man.
Många var ju också förföljda och diskriminerade -
så de väntade på att allt detta då tar slut -
och de får frid och riket.
Ja, och om vi kommer tillbaka från NT till nutiden -
tycker jag att detta är något som borde framhävas, för i dag -
kan den västerländska människan ofta tänka att -
kristendomen är nu sådan där, men inte är den sann inte.
"Men om den hjälper folk att klara sig i livets svårigheter så varför inte."
Men Bibeln och kristendomen vittnar om att när man börjar följa Jesus -
betyder det för många att man hamnar i svårigheter.
De mest förföljda människorna i dag är de kristna.
Inte har det ju medfört någon lättnad i livet -
utan lidande, förföljelse och död.
Varför är de då kristna?
Därför att det är sant att detta kommer att hända.
Det som bär många kristna är löftet om en belöning -
och mot den strävar de.
Detta är väldigt viktigt för -
de kristna kan anklagas för att när de spanar mot himlen -
glömmer de denna värld.
Den kristna tänkaren, apologeten och författaren C.S. Lewis säger att -
om vi koncentrerar oss på denna värld förlorar vi den -
men om vi strävar mot himlen vinner vi också världen.
När vi känner till rangordningen och att vi är på väg mot himlen -
befriar det oss till att leva detta liv.
Då behöver vi inte tänka att allt är här och nu -
och måste få njuta av allt nu. Strunt i andra.
Eller att vi måste få se vårt livsverk i denna tid -
fast det kan bära frukt först hundra år efter vår död.
Vi blir fria från att samla mammon, anseende och ära och -
kan ägna oss åt att tjäna andra för att föra Guds rike vidare -
medvetna om var det verkliga målet ligger.
Man ser detta ibland som ett hopplöst ...
Att människor desperat söker efter den senaste upplevelsen -
för de tänker att när detta är slut kan de inte uppleva något mer.
Man måste få allt för om man inte får det i detta liv -
får man aldrig se eller uppleva det.
Avgudar kan vara vad som helst som man sedan med all kraft söker.
Ja, och det sorgliga är att man i allt sökande blir besviken.
Detta är det tragiska för vi är ju evighetsvarelser -
skapade att leva i gemenskap med Gud och Jesus.
Vi är som mest tillfreds när vi lever i Hans gemenskap och -
Han är medelpunkten i vårt liv.
Den som jagar efter tillfredsställelse i detta liv -
och även når de bästa upplevelserna och får den bästa hustrun, -
bästa lönen och hemmet -
blir ändå i något skede besviken -
för det släcker inte evighetstörsten i hjärtat.
Det kommer inte att tillfredsställa människan.
Det kan leda till nya försök, partnerbyte, bättre hus, jobb -
eller att man blir cynisk för att ingenting i världen tillfredsställer -
och man glömmer målet.
Man kan förstå varför en människa som vet om den sista domen -
och att Gud återupprättar allt och -
fullkomlig rättfärdighet och rättvisa kommer -
ser det som en god nyhet att inte behöva uppleva allt här.
Om vi här blir orättvist behandlade -
vet vi att en gång kommer rättvisan att ske -
men det för också med sig ett stort ansvar.
Ansvaret ligger i att vi måste göra räkenskap inför Gud -
för alla våra ord, gärningar och tankar.
När det i kyrkorna läses -
domsöndagens text ur Matteus 25 som börjar: -
"När Människosonen kommer i sin härlighet // -
// Och alla folk ska samlas inför honom ..." -
är det en skakande text för en gång står vi -
inför Människosonens tron.
Han kommer i Sin härlighet och -
allt som varit dolt och i mörker blottas.
När Han som besegrade synden och döden och som har allt i Sin hand -
sätter Sig på tronen faller hela mänskligheten på knä inför Honom -
och säger: "Jesus Kristus är Herre."
Undan det kommer ingen.
Det finns inget berg eller annat ställe där man kan gömma sig.
Ingenstans kan man fly utan där står precis alla.
Det här borde få var och en att tänka efter vad man håller på med.
Jag tycker att det här är domsöndagens stora budskap.
Tänk noga på hur du lever ditt liv -
för du måste göra räkenskap för det inför Kung Kristus.
Den som inte vill möta verkligheten utan försöker fly ...
Ofta hör man att även om tror att Gud finns -
och den sista domen kommer -
protesterar man ändå mot den eviga förtappelsen.
"Är det inte ett alltför stort straff för synderna?"
Man har syndat här under en viss tid -
och synderna kan mänskligt sett vara förskräckliga -
som Hitlers handlingar då han ledde ett system som -
systematiskt dödade människor som på löpande band.
Eller så kan de vara synder som inte ser så stora ut.
Frågan är varför får man ett evigt straff för synder i tiden?
Jag vill påpeka att när en sådan protest framförs -
har man en begränsad uppfattning om helvetet och synden -
och därmed också Gud.
Om man tänker på vad synd är kan vi ju tänka att -
man ljög eller stal ju bara, det kan inte leda till förtappelse -
men då glömmer man mot vem man syndade.
Jag ska försöka förklara det med hjälp av en ofullständig bild.
Låt oss tänka att jag ljuger för min hustru.
Inte dras man ju inför rätten för sådant.
Men om jag ljuger om t.ex. statshemligheter -
m.a.o. berättar osanningar i det avseendet -
kan jag hamna inför domstol.
Eller om jag ger -
min granne en örfil kan det ha vissa följder.
Som granne är han en privatperson och -
därför är det inte en lika allvarligt som att slå republikens president.
I så fall slår jag inte bara honom utan agerar mot hela institutionen.
Därför har straffet i samhället genom historien varit hårdare -
om man har angripit kungen än om man angripit grannen.
Fast gärningen är densamma är brottet mot institutionen allvarligare.
Synden att ljuga är att synda mot Gud -
som är evig och härskar över allt. Han är vår Kung och Domare.
Så med sådana proportioner tycker jag att ett evigt straff ...
Vad annat skulle det kunna vara?
- D.v.s. hela vår världsåskådning är på sätt och vis åt skogen.
Ytterligare en bild.
Om jag slår kniven i mitt eget gamla bord -
är det inte alls lika illa som om jag gör detsamma hos min granne.
Det är en mycket värre gärning.
Om vi inbillar oss leva i vår egen värld och själv får bestämma om allt -
tar vi oss en frihet som vi inte har -
för världen är inte vår utan en värld som Gud skapat och -
Han har satt oss hit för något ändamål som vi är ansvariga för.
Ja, alla våra synder är mot Honom.
Kniven och världen är Hans och -
gärningen riktas mot Honom och väcker Hans vrede.
Detta är det hemska i synden.
Grannen kan förlåta, han dör och det besvärar honom inte mer -
men det förblir inför Gud och -
därför behöver vi framför allt Guds förlåtelse.
Ur evighetssynvinkeln borde vi ytterligare -
i detta sammanhang nämna att -
den bristfälliga uppfattningen om synden också syns -
i det att man undrar hur man kan bli förtappad på grund av en lögn.
Kanske tanken i bakgrunden är liksom en tom vit tavla -
som någon skvätter lite svart färg på -
och man undrar varför för denna enda fläck ...
Men Bibelns synpunkt är att varje -
orätt handling eller tanke och det vi gör -
vittnar om hurdant vårt hjärta djupast sett är.
Om människan inte skulle göra något -
är det bara ett tecken på att man -
lyckats hålla locket på kastrullen där all smörja och smuts -
synd och ondska annars skulle rinna över.
När människan gör dessa saker -
är det bara en droppe av det som faktiskt finns.
Den avlidne evangelisten Kalevi Lehtinen påpekade ofta att -
människan inte är en syndare för att hon syndar utan -
utan hon syndar för att hon är en syndare.
Det här förklarar varför något -
som vi anser vara obetydligt är mycket mer omfattande -
för det är ett bevisa på vårt verkliga syndafördärv.
Som vanligt är vår tid för kort när vi talar om intressanta saker men -
ytterligare en annan synvinkel av samma sak.
Jag minns när en vän som är en vis herde ombads att tala om helvetet -
så talade han först en halv timme om Kristi verk på korset.
Jag undrade varför han inte kom till saken -
men sedan sade han att bara i ljuset av detta -
kan vi förstå hur allvarlig synden är.
Gud utgav Sin egen syndfria Son på korset.
Vad anser du om detta?
Jag tänker att bara genom Jesu försoningsverk -
vågar vi acceptera evig förtappelse -
och evig frälsning.
Om vi bara håller oss till den allmänna uppenbarelsen -
och vårt eget förstånd utan Jesu verk är det något så skrämmande -
att vi måste fly det och förneka det.
Då har vi en fast punkt och tillflyktsort -
där vi kan se ner i avgrunden som finns i vårt hjärta och -
på de fruktansvärda konsekvenserna som det medför.
Utan Jesus förmår vi inte möta det.
Jag ser det också som viktigt att -
när vi talar om Jesus och förlåtelsen är det liksom ...
Det var ju ändå orsaken till varför Jesus kom till världen.
Inte för att döma utan för att frälsa.
Om vi tänker på synen när Människosonen sätter Sig på tronen -
lämnar Jesus det inte vid det och stiger direkt upp till himlen -
och låter oss kämpa i rädsla och ångest med en sådan syn -
utan Han går till Jerusalem för att korsfästas.
Detta visar oss att när Kristus- kungen en gång kommer tillbaka -
har Han sår på Sina händer och fötter och -
orsaken till att Han dömer till förtappelsen är att -
man under hela sitt liv har motsatt sig Honom på alla sätt -
och Han säger: "Må det då ske som du vill.
Du blir förtappad och avskild från Gud. Det var ju det du ville.
Nu sker det."
Ännu ett par minuter kvar.
Vesa Ollilainen, du är teologie doktor och -
har läst Bibeln allt sedan du var ung.
När du själv tänker på helvetet så vad -
stiger först fram som det viktigaste?
Jag vet inte om det är det viktigaste -
men det första jag tänker är att jag borde vara där.
Det är egentligen den främsta tanken.
Sedan följer tanken att om Kristus har -
betalat allt detta för min skull är nåden helt obegriplig.
Så mycket har jag lärt känna mig själv att -
jag i Hans ställe skulle skicka mig direkt till helvetet.
Därför är det så obegripligt att Han kan förlåta.
Det är obegripligt men naturligtvis underbart.
Obegripligt underbart att rätten inte sker utan nåden -
som jag inte är förtjänt av.
Storartat att nåden finns.
Tack, Vesa Ollilainen.
Jag rekommenderar varmt din klara och bra bok -
som vi återkommer till senare då vi talar närmare om boken -
om himmel och helvete som du just skrivit och publicerat.
Tack, och välsignelse över ditt undervisningsarbete.
Tack, bästa tittare.
Verkligheten förändras inte -
hur mycket vi än skulle drömma om något annat än vad den är.
Guds Ord uppenbarar den och i hjärtat vet vi att -
vi är förtjänta av att förtappelsen finns.
Just därför är det världens dyraste och underbaraste sak att -
förlåtelsen finns i Jesus.
Ha en välsignad vecka.
Vi ses igen i Café Bibeln.
Stöd TV7! I Finland ring 0600 10070. Samtalet kostar ca. 10 euro.
I Sverige: Korsets stöd, PG 97572-2 Swisha din gåva till 123 677 9300
Redaktör: Leif Nummela.
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7