Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna on mul külas pastor ja piibliõpetaja Timo Keskitalo.
Tere tulemast! - Aitäh.
Meie teemaks on täna kristlane
ja kristlase arukasutus.
Kristlasi kuulates tekib vahel veider tunne,
kui kuuleb juttu ja väljendeid,
mis halvustavad mõistuse kasutamist.
Näiteks ärkamiskristlaste seas liikus väljend:
"Peaks sobib mis tahes naeris, kui vaid süda õigel kohal on."
Mis sa arvad sellistest väljenditest
ja aru kasutamise halvustamisest Piibli valguses?
Seda võib esineda vähenõudlikkusest.
Arvatakse, et ei olda eriti taibukad.
Ongi tore tunnistada, et me pole mingid ajuhiiglased.
Kuigi püüame asju õpetada ja uurida,
on selline vähenõudlikkus omal kohal.
Kui see aga põhimõtteks muutub, pole see väga hea põhimõte.
Piibel ei hinda põhimõtet, kus mõistus kõrvale tõugatakse.
Arutuse võiks panna ühte patta ateismiga - pole Jumalat.
See on arulagedus.
Mõistlikkuse juurde käib Jumalasse uskumine.
Jumal õhutab selgelt mõistust kasutama,
asju uurima.
Apostlite teod räägib neist, kes uurisid Pühakirjast,
kas asi oli nii nagu räägiti.
Pauluselegi meeldis selline uuriv lähenemine.
Juba loomise alguses tõi Jumal Aadama juurde loomad,
ja vaatas, kuidas ta neid klassifitseeris ja nimetas.
Uuriv lähenemisviis algab kohe loomisest peale.
Jumal on intelligentne Jumal.
Kas Vanas Testamendis pole rida raamatuid,
mida nimetatakse Tarkuseraamatuiks:
Õpetussõnad, Koguja, Ülemlaul, Psalmid?
Saalomoni nimetatakse oma aja targimaks meheks.
See johtus sellest, et ta õppis ja kogus teadmisi.
See oli õnnistatud ja hea asi.
Kas sina oled seda probleemi kohanud või mõtlesin ma selle välja?
Ise sa kindlasti seda välja ei mõelnud.
Tihti neid asju vastandatakse.
Mõnes Soome ärkamisliikumises arutatakse,
kas kõnet või jutlust võib üldse ette valmistada,
või peaks täielikult inspiratsiooni toel jutlustama.
Midagi ei tohiks ette valmistada, et Pühal Vaimul ruumi oleks.
Kas Püha Vaim ei saa kohal olla,
kui õpetust, jutlust või kõne ette valmistatakse?
Ettevalmistamatus või vastutustundetus
ei taga Püha Vaimu mõju.
Rääkimata teadmatusest. Piibel lausa sõitleb selle eest.
Mulle meenuvad ka näited, kus oleks olnud hea,
kui kõneleja oleks teemat Pühakirjast veidi rohkem uurinud.
Kristlasena tahame olla Pühast Vaimust juhitud
ja käia Jumala tahtes.
Vaatame üht tuntud kirjakohta.
Efeslaste 5:18 - "Ja ärge joovastuge veinist
millest tuleb liiderlikkus, vaid saage täis Vaimu."
Olen kuulnud seda tsiteeritavat, nagu alkoholi mõju all olek,
kus ei tohiks olla, ja Püha Vaimuga täitumine,
oleks nagu proportsionaalsed.
Aga kas Piibel õpetab seda nii?
See mõte võib lähtuda Apostlite tegude 2. peatükist,
kus Püha Vaim valatakse välja ja jüngrid hakavad keeltes rääkima.
Mõned seal arvasid, et nad on purjus.
Seal on seesama seos.
Siinkohal öeldakse: "Ärge ..., vaid ..."
Need on täielikud vastandid.
Alkoholi põhjustatava vastutustundetuse asemel,
nii et kaovad igasugused piirangud ja juuakse end täiesti kraavi,
tuleks olla vastupidi: kontroll peaks töötama,
tuleks teada, mida tehakse,
ning tegutsetakse sirgjooneliselt ja arukalt.
Kui sellest kirjakohast paar salmi tagasi minna, öeldakse:
"Vaadake siis hoolega, kuidas te elate:
mitte nagu arutud, vaid nagu targad."
Mis sa sellest salmist arvad?
Rääkisin juba tarkusest ja mõistuse kasutamisest.
Siin mainitakse samuti tarkust.
Siis öeldakse: "Kasutades aega õigesti."
Meid õhutatakse analüüsima ja mõistma aega, milles elame,
"... sest päevad on kurjad. Seepärast ärge olge rumalad,
vaid mõistke, mis on Issanda tahtmine."
Roomlaste kiri ütleb samuti:
"Mõistke, millisel ajal me elame, ning otsige Jumala tahet selles."
Tuleb kasutada mõistust ja olla valvel ning teada,
mis maailmas toimub, millisel ajal elame.
Ja siis otsida Jumala tahet selles olukorras.
See eeldab, et mõtiskleme, uurime, analüüsime asju
ning otsime selle kaudu Jumala tahet.
Mõned ütlevad: "See on mõningate kristlaste ülesanne.
Mina ei jaksa asjadesse süveneda."
Mis sa sellele vastad? - Seegi on tõsi.
Ongi neid, kel on ülesanne analüüsida aega ja seda uurida.
See ei tähenda, et teised võiksid ühte või teise äärmusse kalduda.
Kristlane peab otsima usku ja kristlase elu tasakaalus.
Ei saa jätta mõistuse kasutamist vaid mõningate inimeste rolliks.
Jumal on andnud mõistuse kõigile. See käib loomisvarustuse juurde.
Kas meil on kalduvus äärmustesse sattuda?
Rõhutame kas liialt tundeid, nii et tegutseme ajuvabalt,
või rõhutame nii palju mõistust, et tegeleme vaid analüüsimisega
ja tunded ei jõua järgi.
Täpselt nii.
Otsime sellele vastukaalu.
Märkame, et läheme kuskil kraavi ja liigume vastukaaluks teise suunda.
Kristlaskonnas ja koguduses esineb äärmustesse minekud.
Püüame üksteist tasakaalustada.
Lõpptulemusena satuvad üksikisikud
või üksikud kirikkonnad tasakaalust välja.
Mõtisklesin viimastel päevadel kolme jaotuse peale.
Siin on kolm kategooriat -
kaks tundekristlust ja üks mõistusekristlus.
Pean silmas kristlaskonda.
On jahe, kontrollitud kristlus,
mida esindavad vanad ajaloolised kirikud,
nagu ortodoksi ja katoliku kirikud.
Nad esindavad liturgiat, kõrgkiriklikkust, müstikat,
mis on seotud tunnetega,
kuid see on jahe, kontrollitud tundeelamus.
See on üks tundekristlus.
Teine tundekristlus on veidi kuumem ja metsikum -
karismaatilisus, nelipühilased jne,
kus õigustatult otsitaksegi sellist kogemust ja kristlust.
Protestantlikud kirikud esindavad mõistuse ülemvõimu,
õpetatust ja analüüsimist.
Kui kõik kolm kokku sobitada, leiame mingi tasakaalu.
Üksteisest lahus on nad tasakaalust väljas.
Oleme mõlemad protestandid ja peaksimegi ehk jälgima,
et me liialt ratsionaalsed poleks ega rõhutaks ühepoolselt mõistust.
Meie ringkondades otsitakse tundekogemust
kas liturgiast või karismaatilisusest.
On hea, et neist suundadest tasakaalu otsitakse.
Piiblis leiab need kõik.
Sealt leiab selge rõhuasetuse tarkusele ja arusaamisele.
Rumalust ei ülistata, selle eest hoiatatakse,
ning kästakse sellest ära pöörduda.
Samas esineb seal tugevaid tundeid -
nutmist, kiitmist, rõõmustamist.
"Mu hing rõõmustab Issandas."
Piibel on siin realistlik.
- Ja terviklik.
Loen 1. Korintlaste 1. peatükist, kus Paulus näitas kaht kategooriat.
Salm 22 -
"Sest juudid nõuavad tunnustähti ja kreeklased otsivad tarkust,
meie aga kuulutame ristilöödud Kristust,
kes on juutidele ärrituseks ja paganaile narruseks ...
Sest Jumala narrus on inimestest targem
ja Jumala nõtrus inimestest tugevam."
Siin on kaks kategooriat,
mis kirjeldavad ehk ka inimtüüpe ja erinevaid kultuure.
Juudi ja Lähis-Ida kuumavereline loomus
otsib Jumala väge, tunnustähti, imesid ja möllu.
Jeesus tuli, oli nõrk ja kannatas.
Judaism solvus sellest.
Kogu Lähis-Ida kultuuri solvas Jeesuse nõrkus.
Kreeklased otsivad tarkust ja leiavad,
et evangeelium on nii lihtne ja seega ebaatraktiivne.
Ristisõnum tundub narrusena.
Selles aga peitub Jumala vägi ja Jumala tarkus.
Piibel ei käsi meil olla nagu juudid või nagu kreeklased
ega väge ja tarkust otsida.
Jumalas on mõlemad olemas ja veel rohkemgi.
Piibel õpetab tasakaalu tunnete ja mõistuse vahel.
Need võivad meid ühiselt ehitada.
Piibli, Vana Testamendi ja juudi inimkäsituls on terviklik.
Hinnatakse nii ihu, tundeid, mõistust kui kõike koos.
Millised on siin peituvad ohud?
Võtame kõigepealt mõistuse rõhutamise,
mis on eelkõige protestantide probleem.
Mis on ohuks, kui pannakse vastu väikseimalegi tundeliigahtusele
ja püütakse olla "ülimõistlikud"?
Usk jaheneb väga kiiresti, kui otsitakse vaid täppisväiteid,
piire, määratlusi ja tõdesid.
Piibel ei kaldu sellesse.
Piibel ei anna selget pilti, millest inimene koosneb.
On ta vaim, hing ja ihu või ihu ja vaim.
Piibel ei anna sellest selget pilti.
Piibel ei allu nii mõistuslikele piiritlustele.
Piibel rohkem jutustab.
Seda ei saa panna analüüsimiseks operatsioonilauale.
Kui oleme mõistuse-kristlased ja püüame Piiblit selleks sundida,
siis vägistame Piiblit, ja lõpuks ka inimest,
ning püüame Jumalatki sundida.
Kuidas on lood teise äärmusega,
kui halvustame mõistust ja järgime vaid tundeid?
Mis siin valesti on?
Siis satume väga kergelt eksitusse.
Kui loodame vaid mõistusele, viib see meid eksitusse.
Kui loodame vaid tunnetele, viivad need meid eksitusse.
Neid ei saa kõrgemale asetada. Need ei saa meid juhtida.
Kas tunnete ülendamise juurde käib seegi, kui öeldakse,
et ei tohi üldse kritiseerida?
Võimalik. Sel juhul jäetakse mõistuse kasutamine kõrvale.
Mõistus alati hindab ja kritiseerib asju.
Piibelgi õhutab kõike läbi katsuma.
Jah. Eriti õpetajaid ja vaimseid juhte.
"Puud tuntakse tema viljadest."
Viljade järgi hindamise juhis on selleks, et meid kaitsta,
mitte selleks, et teisi pidevalt kritiseeriksime.
Vaid et me ei satuks eksitajate ohvriks.
Kui näeme, et Jumala rahva juhtideks pürgijate keskel
on tõsine elu ja õpetuse vastuolu, peaks häirekell tööle hakkama.
Jah. Või kui näeme arulagedust,
või miks mitte ka tundevaldkonna eiramist
või vastupanu Vaimu mõjule.
Needki pooled on olulised.
Kui selleski Piiblit järgiksime,
oleks meil suurem tasakaal.
Nii see on.
Meil on ehk loomuses igatsus sellise Vaimu juhatuse järele,
kus ei peaks oma mõistust kasutama. Kas pole?
- Kuna see nõuab tööd. - Jah, see on vaevaline.
Tuleb ise otsuseid teha ja lahendusi leida,
oma hinnangu põhjal.
Jumal siiski andis meile mõistuse, et asju hinnata ja otsuseid teha.
Meenub üks olukord noorpõlvest, kus õde mult nõu küsis.
Saatsin talle kümme kirjakohta Jumala juhtimise leidmiseks.
Ta vastas: Uurisin need kõik läbi ega tea ikka veel,
kuhu kooli peaksin minema.
Mina vastasin: Pead lihtsalt valima.
Mind on hämmastanud, kuidas Paulus kirjutab
Roomlaste 1:13 Rooma reisimise kohta.
"Ma ei taha ju, vennad, et teil jääks teadmata:
ma olen sageli püüdnud teie juurde tulla,
et mul oleks mingit vilja ka teie seas,
nagu mul seda on muude rahvaste seas,
ent tänini on mulle tulnud ikka mõni takistus."
Paulus avaldas, et planeeris mitu korda Rooma reisida,
kuid see ei õnnestunud. Mida siit õpime?
Paulus tegi plaane.
Ta ei käinud pidevalt mingis pimedas Vaimu juhtimises,
nii et ei teadnud, kuhu järgmine samm viis,
vaid ta tegi plaane.
Kaalus intelligentselt, mida tasub teha, mis on mõistlik.
Millised misjonipõllud on järgi ja kuidas sinna minna.
Ta otsustas, et peaks Rooma minema.
Teiseks räägitakse siin, et tema plaanid nurjusid.
Ja Paulus on meile teatud vaimne eeskuju,
nagu ta isegi õhutab: Järgige mind, kuigi ta polnud täiuslik.
Ta avaldas selle loo õpetuses häbenemata:
Nii elataksegi normaalset kristlaseelu.
Planeeritakse, aga plaanid muutuvad.
Teine näide, mis meenub, on Apollos,
kelle kohta Paulus kirjutab, et kutsus teda mitu korda kaasa,
kuid Apollos ei tahtnud.
Me võime ka tahta ja valida. - Jah.
Vahel rõhutatakse, et kui evangeeliumi kuulutame,
peame kuulutama inimese tunnetele, mõistusele ja tahtele.
Inimene peaks tundma, et tahab Jeesust uskuda;
mõistma, mis evangeelium on, ja tahtma Jeesust järgida.
Lähme alguse juurde tagasi.
Milliseid positiivseid asju näed terve mõistuse rõhutamise juures?
Näiteks Piibli lugemine - kuidas mõistus seal aidata saab?
Piiblit lugedes uuritakse Piiblit, ega otsita vaid maiustusi,
või mingit maagilist hetkesõna.
Kui kirjutisi korralikult uuritakse, nagu Piibel eeldab ja soovitab,
juhib mõistus meid Piibli veerel küsimusi küsima.
Küsimusi uuritakse, et võiks rohkem mõista.
Küsitakse: Kes? Mis? Kus? Millal? Miks? Kuhu? jms.
Kui neid Piibli ääres küsida, siis üllatavalt Jumal räägib meiega.
Kas siin pole huvitav,
et Jeesus ei saada küsijaid evangeeliumeis kunagi ära.
Ta vastab neile äärmiselt kannatlikult,
isegi kui küsimused on halvad või paljastavad halbu hoiakuid.
Ta vastas ikkagi.
Ja väga tihti eeldas Ta mõtlemist. Ta küsis näiteks:
Kuidas saab ta olla Taaveti poeg, kui ta on Taaveti Issand?
Ta eeldas inimeselt mõtlemist.
Jah, peaaegu mõistatused, mis inimesed mõtlema panid.
Seegi koht, kus küsiti, kas keisrile peab maksu maksma.
Jeesus ei öelnud: Rumal küsimus.
Ja see oli veel lõks.
Ta haaras võimalusest ja muutis küsimuse vastulõksuks.
Ja kirjutatakse, et inimesed hämmastusid Tema vastusest.
Kui me ei elaks nii piiblivastasel ajastul,
tunnistataks Paulus üheks maailmaajaloo ajuhiiglaseks.
Mõtle Roomlaste kirjale ja mida kõike ta on kirjutanud!
Selle mõju ajaloole on uskumatult suur.
Räägime tasakaaluks ka tunnete positiivsetest külgedest.
Jeesuski näitas tundeid.
Ta vihastas, Ta nuttis, Ta rõõmustas.
Kogu skaala on olemas.
Jah. Väga lihtsalt võib mõelda, et Jeesuse seltsis oli ka lõbus.
Jüngrid naersid vahel ilmselt pisarsilmil,
kui Jeesuse lugusid ja õpetust kuulasid.
Neil oli kindlasti lõbusaid hetki. Kahjuks pole kõike filmitud.
Tunded olid selgelt kohal.
Jeesus kasutas tihti keelt, kus oli huumorit,
või jõulist pahandumist.
Ta kasutas vahel jõulisi sõnu. Tunded olid olemas,
kuid ometi oli Ta oma sõnades väga terav ja intelligentne,
Tema kõnes polnud midagi labast ja lamedat.
Jeesus on inimeseks saanud Jumal, kes näitab meile eelkõige,
mida tähendab olla tõeline, ehe inimene.
Võime sellest kõigest õppida,
et selles ongi vahetu ja tõeline, puhas ja patuta inimelu.
Ja meie eesmärgiks on kasvada Jeesuse sarnaseks.
Peaksime rohkem inimeseks saama, selliseks nagu Jumal meid lõi,
et oskaksime kasutada kogu inimsuse instrumenti.
Ja Jeesust vaadates ei kasva me kindlasti arututeks,
ega tundetuiks, vaid oleksime tasakaalus.
Aitäh, Timo Keskitalo, saates osalemast!
Jumal õnnistagu sinu töid ja tegemisi!
Aitäh, head vaatajad!
Meil oli täna veidi erandlik, kuid tähtis teema.
Jumal tahab hoida meid tasakaalus,
et saaksime oma ülesannet täita.
Kui äärmustesse satume ja välistame tunded
või mõistuse kasutuse, pole me terved,
ja meie tegevus jumalariigis ei kanna head vilja.
Palugem seda tasakaalu ja vaadakem Jeesust,
kuidas Tema oli täielik inimene, kes näitas, mis tähendas
olla Jumala sarnaseks loodud tõeline inimene.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Kui soovid toetada TV7 Eesti tööd,
võid helistada annetustelefonile 900 1777 (kõne hind 7 eur).
Lisainfo: www.tv7.ee
Aitäh sinu toetuse eest, mis aitab saateid teha!
Jumal õnnistagu sind! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri