Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime süüdistustest kristlaste vastu,
nagu tekitkas religioon, ja eriti kristlus, vägivalda.
Minuga vestleb kasvatusteooria ja -traditsiooni professor
Tapio Puolimatka. Tere tulemast! - Aitäh.
See on aktuaalne teema.
Ka matemaatikaprofessor John Lennox,
kes käis Soomes apologeetikafoorumil,
kirjutab oma raamatus "Gunning for God" samal teemal.
Tema vend sai haavata Iirimaal protestantide ja katoliiklaste tülis.
See on talle südamelähedane teema.
Ta vastab uusateistide süüdistustele, kes väidavad,
et kristlus ja religioon tekitavad vägivalda.
Mis sa sellest arvad?
Üks asi, mis seda debatti õhutab,
oli lennukirünnak New Yorgi Kaksiktornile.
Tihti samastatakse rünnakuis kõik usundid.
Kui näiteks islamiterroristid ründavad lennukiga hoonet,
kus hukkub 3000 inimest,
kasutatakse seda tõendina Jeesuse vastu,
kes ei kasutanud kunagi vägivalda,
vaid õpetas järjepidevalt vägivalla vastu.
Siin ilmneb ratsionaalne atmosfäär,
kus inimesed ei tea põhiasju.
Kui islami levik põhinebki ususõdadel,
on see termin Jeesusele täiesti võõras.
Jeesus ütles:
Kõik, kes mõõga tõmbavad, mõõga läbi hukkuvad.
Ta lükkas kohe tagasi Peetruse ettepaneku
usku vägivalla abil kaitsta.
Uusateistlik retoorika toetub inimeste teadmatusele
ja apelleerib nende tunnetele.
Üks süüdistusi puudutab nõiajahte.
Usulistel põhjustel olevat nõidu põletatud.
Kas see oli kristlaste süü?
Inimese kurjus on universaalne.
Pauluski räägib, et head, mida ma tahan, ma ei tee,
ja halba, mida ma ei taha, ma teen.
Teame, et võimu tsentraliseerumise puhul
saab inimeste kurjus rohkem maad.
Kui Rooma riigis tehti kristlus ametlikuks riigiusuks,
anti sellele järgnenud arengus kirikule poliitiline võim.
Sel juhul algab kirikus korrumpeerumisprotsess.
Võimuiha ja teised loomulikud inimliku kurjuse elemendid
hakkavad mõju avaldama.
Ka nõiajahi puhul on tegu sarnase protsessiga.
Tegemist on riigi ja kiriku liiduga.
See on samasugune ilming nagu protestantide tagakiusamine.
Kiriku institutsioon sai palju võimu ja varandust,
ning meis kõigis pesitsev kurjus sai seal rohkem liikumisvabadust.
Tasakaaluks ütlen,
et nõiajahtide kohta liigub fantaasiaküllaseid väiteid.
Soomeski ütles keegi, et nõiajahtides tapeti miljoneid.
Tegelikkuses tapeti nõiajahtides 350 aasta vältel
20 000 - 50 000 inimest, mida on vähem
kui natside kontsentratsioonilaagreis ühe päevaga.
See näitab, et kurjus evangeeliumi mõjul ei kadunud,
vaid seda piirati.
Inkvisitsiooni ajal piinasid kristlased kristlasi,
et sundida neid pöörduma oletatavaist eksiõpetusist.
Kas siingi pole tõsi,
et see on tugevalt Piibli õpetuse vastu.
Jeesuse apostlid ütlesid,
et vastupanijaid tuleks noomida aupaklikult,
sõbralikult ja armastusväärselt, mitte mingil juhul piinates.
Näeme alati seda, et kes tahes võimu tippu pääseb,
ka kristlaskonnas, mida näitab Soomegi kirikuajalugu,
hakkab parimate palkade ja ühiskonna austuse puhul
taga kiusama teisi, näiteks ärkamisliikumisi,
kes näivad tasakaalu kõigutavat.
See, kellel on kõik hästi, tahab, et säiliks tasakaal.
Paks rahakott tähendab vahel rohkem kui tõde.
Aga ristiretked,
kus vallutati süstemaatiliselt mõõga abil territooriume?
Ristiretkede taustast tasub teada,
et ei vallutatud uusi alasid.
Kui islam hakkas püha sõja kaudu levima
ja vallutas kristlikud alad ning ähvardas Bütsantsi,
palus Bütsantsi keiser Lääne-Euroopalt abi.
Kui Bütsants oleks tollal langenud,
oleks Euroopa islamiseerunud.
Ristiretkedega
taheti osaliselt tõrjuda islami agressiooni
ja vallutada tagasi piirkondi, mis islam oli kristluselt vallutanud.
Sellega on seotud ka Püha maa romantika,
kuid seegi oli Bütsantsi valduses olnud,
enne kui islam selle vallutas.
Ristiretkedega kaasnesid kõrvalnähud.
Tohutute armeedega ühines palju õnneotsijaid ja neid,
kes kerget kasu jahtisid.
Järgnes juutide massiline tagakius ja tapatalgud.
Ristirüütlid pidasid üsna armutut sõda.
Nende eesmärgiks polnud usu levitamine,
kuigi osaliselt ka see,
vaid peamiselt kaitsesõda.
Viitasid juba sellele,
et seda kõike on tähtis näha tervikpildina.
Kui sõdadest rääkida,
siis ristiretkede ajal hukkus palju vähem inimesi
kui viimase 150 aastaga näiteks ateistlikes riikides.
Näiteks Mao ja Pol Poti hirmuvalitsuste ajal
hukkus tunduvalt rohkem inimesi.
Filosoof Peter van Inwagenil on väljend,
et ristiretked ja kõik sõjad
on osa inimkonna kurjuse ajaloost
ehk pattulangenud maailma ajaloost.
Kõik riigid, sõltumata maailmavaatest,
võitlevad üksteisega.
Omaette klass on see, kuidas ateistlikud riigid sõda peavad.
Need uskumatud massimõrvad
ja kogu valitsussüsteem!
Mao-aegses Hiinas näljutati süstemaatiliselt inimesi jne.
Kurjus ilma evangeeliumi piirava mõjuta
jõuab suuremate mastaapideni.
Ka usundite vahel on suuri erinevusi, näiteks islami ja kristluse vahel.
Islami rajaja Muhhamed
elas oma karjääri esimesed 12 aastat
rahumeelselt Mekkas.
Pärast Medinasse kolimist võttis ta omaks püha sõja õpetuse.
Seejärel levis islam 50 aastaga tohututele maaaladele.
Mingite hinnangute järgi ulatub islami vallutussõdade ohvrite arv
üle 100 miljoni.
Kogu maailm jagatakse mõõga
ehk islami valitsuse alla.
Kristluse Jumal on armastuse Jumal,
ja islami jumal on võimu jumal.
Kristluses peaks sõnum jõudma inimese südameni.
Asi on südame armastuses, mitte alistumises, nagu islamis.
See viib meid põhiküsimuse juurde.
Miks Jumal lubab kurjust?
Miks Ta sellele lõppu ei tee?
Inglismaal on üks mõtleja nimega Chesterton.
Kui ajaleht palus temalt artiklit
maailma kannatuste põhjuse kohta,
kirjutas ta lühima artikli,
mis sisaldas vaid kaht sõna:
Mina olen.
Mis on maailma kurjuse ja kannatuste põhjus? Mina.
Kuidas saaks Jumal selle kurjuse kaotada?
Ta võiks elimineerida mind, ehk kogu inimkonna.
Kogu maailm lõpeks, inimkonda enam poleks
ja poleks ka kurjust.
Kui on alles kasvõi üks inimene, on siin ka kurjus ka kannatus.
Mulle meenub see kunagine laevaõnnetus,
kus hukkus ligi paarsada inimest.
Toona küsiti palju: Kus oli Jumal, kui Estonia uppus?
Seal hukkus naisi ja lapsi.
Keegi ei küsinud, kus oli Jumal siis,
kui meie haiglates tapetakse igal aastal
emaüskades kümneid tuhandeid lapsi.
Keegi ei leina neid lapsi taga ja neist ei tohi rääkidagi.
Kui nõuan Jumalalt kogu kurjuse kaotamist,
peab Ta mindki kaotama. - Jah. Sest mina olen see põhjus.
Juhin tähelepanu ühele enesepettusele,
mis siin mõju avaldab.
Ma ei süüdista emasid, vaid ühiskonda ja eliiti,
kelle arvates tasub hankida kallid seadmed loote sõeluuringuteks.
Meil on seadus,
mis lubab vigase lapse kuni 24. nädalani elimineerida.
See on kõik seaduslik ja hea, tervishoiu jms nimel.
Noodsamad inimesed keskenduvad maailma kurjusele.
Me ei märka, et oleme ise kättpidi kurjuse sees.
Oleme ise vastutavad.
Moosese raamatuis ütleb Jumal:
Nõuan igaühelt teist aru maal süütult valatud vere eest.
Me ei taha kuulda,
et vastutame iga süütu inimese eest, kes siin tapetakse,
kuna me ei tee midagi selle peatamiseks.
Üks äärmuslik osa süüdistusest kristlaste vastu,
nagu põhjustaks kristlus vägivalda, on see,
et kui Jumala Poeg ristil suri,
olevat seegi vägivaldne juhtum.
Sellele viidatakse kui vägivallale kristluse tuumikus.
Kui Jeesus ristil sureb,
ei tee ta enesetappu.
Ta tapetakse.
Ta tuleb maailma. Mis ta siin teeb?
Tervendab haigeid ja õpetab evangeeliumi,
mille tohutult häid tulemusi inimkonna jaoks me näeme.
Ta tapetakse seepärast, et Ta teeb ja õpetab head.
Ta ohverdab end. Ta teadis, et Ta tapetakse,
kuna Ta õpetab häid asju inimestele, kes neid teada ei taha.
Tahame pigem oma himudes elada kui tõde teada.
Me ei taha, et keegi meile ütleks, et oleme teinud midagi halba.
Kuid selle alusel annab Jumal meile andeks.
Mingit muud alust ei saagi olla, kuna me ei suuda paremat.
Me ei suudagi midagi muud
kui tappa see, kes on täiuslikult hea.
Jumal on otsustanud, et kuna oleme armutud mõrvarid
ja tapame kellegi, kes pole süüdi,
siis kuna Ta ise võttis selle ohvri koha,
otsustas Ta kanda nii selle kui kõik muud patud
ja anda meile andeks.
Kui tahame ka seda täiuslikku armastust
Tema vastu pöörata, on see meie endi probleem.
Kogu selles debatis, kus süüdistatakse kristlust vägivallas,
jääb tähelepanuta massiivne mõju,
mis evangeeliumil on olnud rahule,
heaolule, armastusele, hoolitsusele,
inimväärikusele ja kõigele muule.
Siin ilmneb inimeste selekteeriv viis
nende küsimuste käsitlemisel.
Nopitakse ajaloolisi seiku kontekstist välja
ja need on ettekäändeks, kui inimene evangeeliumiga kohtub
ja kutsub teda patte tunnistama. See on alati valus.
Inimene lükkab süü endast väljapoole ja püüab Jumalat süüdistada,
kui Püha Vaim kutsub meid oma süüga nõustuma.
Mina olen see, kes mitmel moel valet toetab,
kuigi meie ühiskond sulgeb silmad omaenda kuritegude suhtes.
Huvitav on seegi, et see süüdistus tabab kristlust
ja kristluse Jumalat, kes on niivõrd palju lubanud.
Inimene saab ise oma tee valida.
Jumal lubab inimesel nii palju teha, isegi halba.
Keegi pole lubanud inimesel nii palju valida
kui kristluse ja Piibli Jumal.
Piibli Jumal pole pööranud inimesi vägivallaga,
vaid kutsub inimesi Kristuses.
Kristus tuli kannatama.
Too kannatav ja verdvoolav Kristus kutsub meid ennast järgima.
See dimensioon kaob täiesti.
Tuleb ka meenutada, kus on võimalik üldse religiooni kritiseerida.
Keegi neist ei lähe kuhugi mujale
ega julge isegi siin riigis islamit kritiseerida,
kuna see on eluohtlik.
Kristluse rahumeelsust näeb selles, et seda julgetakse kritiseerida.
Nad teavad, et on kaitstud, kuna kristlus ei õpeta vägivalda.
On teada, et suured kristlaste massid järgivad Jeesuse õpetust.
Inimesi püütakse juhtida evangeeliumi tundma aupaklikult.
See on inimestele meelelahutusobjektiks.
Kui keegi ei reageeri agressiivselt, on tore tema kallal norida.
Kui äärmuslik on see vastuolu Jumala armastuse ja headuse
ja nende süüdistuste vahel on näha ka sellest,
et kui Jeesus oli ristil, hüüti Talle:
Kui oled Jumala Poeg, aita ennast.
Sealgi süüdistati Teda.
Tema aga palvetas: Isa, anna neile andeks!
Andesta neile isegi ristilöömine! Nad ei tea, mida nad teevad.
Jumala äärmuslik armastus ja taevane sõprus
on vastamisi inimese agressiivsuse, ükskõiksuse ja vihaga.
Meenub McScheeleri nimeline filosoof,
kes juhib tähelepanu sellele,
et kui Jeesus oleks mingit kättemaksu haudunud,
siis selles äärmuslikus olukorras, oma surma veerel,
kus tema jõuvarud olid piitsutamise ja ristil rippumise järel otsas,
oleks kibedus Temas ilmsiks saanud.
Kuid niivõrd äärmuslikus olukorras ilmnes Temast vaid armastus.
See räägib sellest, et kui elada evangeeliumi maailmas,
ja Jeesus oli lisaks ka patuta, lähtub sinust ehedust.
Kui julgeme kristlastena elada oma süüst teadlikuna,
teeb see meid tervemaks, see vabastab meid.
See viib meid andeksandmisse.
Kui selle asemel on kultuur, mis oma süüd eitab
ja projitseerib süüdistused endast väljapoole,
muutub see väga reaktiivseks
ja pole tõeliselt kontaktis iseendagagi.
Õndsakskiitmised Jeesuse Mäejutluses,
kus öeldakse: Õndsad on rahutegijad,
on elustiil, kuhu meid kutsutakse.
Peaksime järgima Kristuse eeskuju teha ja ehitada rahu
ning lõhkuda vaenu.
Kristuses on lõhutud mõõtmatul hulgal maailma vaenu.
Kui võrrelda Kristust ja Muhhamedi,
siis Muhhamedi eeskuju oli selles,
et kui haarad mõõga ja organiseerid armee,
võid sundida inimesi Allahit uskuma.
Jeesuse eeskuju on hoopis teine.
Kui teed head ja armastad, võid puudutada inimsüdameid,
isegi kui nad su tapavad.
Jeesuse risti jalamilgi uskus Rooma sõjapealik
just Jeesuse kannatuste tõttu, samuti ka teine röövel ristil,
et Jeesus on Jumala Poeg.
Jeesusel polnud enam jõudu
ja Ta suutis ikka veel seda sõnumit edastada.
See on ilmselt üks asju,
mida inimestel ja kristlastelgi on väga raske omaks võtta,
et Kristus võidab lõpuks suveräänselt kõik kurja.
Ta hävitab kõik kurjuse nii, et Taevas pole midagi kurja.
Kurjus eraldatakse igaveseks põrgusse koos nendega,
kellele Kristuse ohver pole kõlvanud.
Ta saab selle võidu kannatliku armastuse,
mitte vägivallaga.
Samal ajal kui Jeesus kannatab ja end ohvriks toob
ega kasuta vägivalda,
räägib Tema ohver absoluutsest õiglusest.
Need, kes küsivad,
kas Jumal ei võiks andestada ilma Jeesuse ristisurmata,
mõtlevad, et absoluutset õiglust pole olemas.
Kristluse sõnum, Jeesuse ristisurma sõnum,
toetab ka arusaama absoluutsest õiglusest.
Jumalgi ei saa andestada ilma lepituseta.
See tähendab, et ei tegutseta nii, nagu ei omaks kurjus tähtsust.
See tähendab, et meiegi peaksime alal hoidma tõde ja õigust
ning kaitsma neid nagu Jeesuski tegi.
Aitäh saates osalemast, Tapio Puolimatka!
Aitäh head vaatajad!
Nägime ristil Jumala lõplikku täiuslikku armastust,
kui Ta vabatahtlikult Kristuses kandis ära meie patud.
Seal ehitati rahu inimese ja Jumala vahele,
millega võime usus ühineda.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni taas nädala pärast Piiblikohvikus!
Kui soovid toetada TV7 Eesti tööd,
võid helistada annetustelefonile 900 1777 (kõne hind 7 eur).
Lisainfo: www.tv7.ee
Aitäh sinu toetuse eest, mis aitab saateid teha!
Jumal õnnistagu sind! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri