Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime Piiblist ja sellest,
kuidas teatud asjad Pühakirjas mõnedele probleeme tekitavad
ja kuidas sellele lahendust leida.
Mul on külas toimetaja ja teoloog Pasi Turunen.
Tere tulemast! - Tere, tore taas siin olla!
- Oled varemgi saates olnud. Tore, et said kiire keskel tulla.
Täna räägime sellest, et Piiblist ja selle usaldusväärsusest rääkides
kerkivad tihti esile küsimused,
et Vanas Testamendis on väga raskeid asju.
Jumal näiteks käsib oma rahval Iisraelil kaananlasi rünnata
ja terveid linnu hävitada.
Tappa tuli kõik mehed, naised ja lapsed.
Seda tuuakse tihti vastuväiteks,
kui jutt on Piiblist Jumala Sõnana.
Kas oled seda märganud?
Kas võiksime teemat vahetada?
See küsimus Vana Testamendi kohta, mida piiblilugejad kohanud on,
on ilmselt üks suuremaid.
Uues Testamendis näib Jumala ennastohverdav armastus
ilmutavat end ristil, kus Jumala Poeg sureb meie pattude eest.
See armastus ja Vana Testamendi sõjakus
satuks otsekui laupkokkupõrkesse.
Ometi on nii Vana kui Uus Testament Jumala Sõna.
Millega on tegemist Vana Testamendi tekstides,
kus Jumal andis Iisraelile käsu hävitada Kaananimaalt 7 rahvast?
Kui olime hiljuti USAs Evangelical Theological Society kohtumisel,
tuli see küsimus sealgi esile. Selle kohta oli avaldatud raamatuid.
Nende filosoofide seltsi ajaleht pühendas sellele mõne aasta eest
kord terve väljaande. Mida nende tekstidega teha?
See ongi väljakutse.
Uusateistid on pikka aega lärmi löönud,
et kuidas saab Jumal selline olla.
Uusateistide kriitika pole väga sügavale läinud
ja meenutab pigem poliitilist retoorikat,
mis rõhub tunnetele.
See ei tegele niivõrd küsimusega, kas on alust uskuda,
et Jumal tõesti neid käske andis ja millega tegemist on.
Nad pigem rõhuvad: "Sa ei taha ju ometi sellistega mestis olla?"
Kui usume, et Jumal räägib meiega Piiblis,
tahame tõesti mõista, millega tegemist on.
Meie perspektiivist ei näe kõik alati väga sile välja
ning peame rahulduma sellega, et kuigi asjadele on häid vastuseid,
ja usun, et sellelegi on häid vastuseid,
võib juhtuda, et kunagi ei leidu sellist vastust,
mis meie südant täielikult rahuldaks.
Alati võib jääda ebaselgeid seiku.
- Kas sel juhul on asi usalduses?
- Jah. Kui kunagi ise Vana Testamendi tekste lugesin,
leidsin, et on asju, kus tuleb lihtsalt aktsepteerida,
et Jumal on Jumal.
Tema suudab vastutust kanda suurtes küsimustes,
kus ma ei mõista, miks Jumal midagi lubas või käskis.
Tuleb aktsepteerida, et Jumal on inimesest kõrgemal
ja näeb rohkem kui meie.
Selgi puhul on meil head alused uskuda, et Piibel on Jumala Sõna.
Rääkisime hiljuti sellest, et Piibel on eksimatu Jumala Sõna.
Sellele tuli vastuseks üks kiri, kus imestati,
et see hävitab kogu vaba uurimustöö.
Mida sellele vastaksid?
Naaseme kohe oma tänase teema juurde,
aga puudutame seda küsimust.
Kuidas hävitab see vaba uurimistöö,
kui usume, et Piibel on eksimatu Jumala Sõna?
Ma ei mõista, kuidas see seda hävitaks.
ETS-i konverentsile viidates polnud seal ühtki teoloogi,
kelle uurimustöö see usk hävitanud oleks.
Igal teadlasel on mingi lähtehüpotees.
Ka väide, et Piibel ei saa olla Jumala Sõna, hävitab uurimustöö.
Mis siis, kui Piiblis on jooni,
mis emotsioonide- ja eelarvamuste- vabalt vaadates näitavad,
et see ongi Jumala Sõna.
Aga kuna keegi ütleb, et ei saa olla, hävitab see samuti teadustöö.
Igal teadlasel on mingi lähtekoht, need peavad avalikult laual olema.
Usk, et Piibel on Jumala inspireeritud eksimatu Jumala Sõna
on hea ja respekteeritav lähtekoht.
See paneb meid teksti täpselt ja hoolega uurima,
selle asemel, et mõelda, et see kehtis vaid omal ajastul
ja nüüd me näeme asju teisiti.
Igal teadlasel on oma lähtekoht ja ka kõigil toimetajail on oma.
Meie siin mööname avalikult oma lähtekohta:
Piibel on Jumala eksimatu ja usaldusväärne Sõna.
Kuidas sel juhul vastad süüdistusele, millest täna räägime.
Kuidas võis Jumal anda käsu hävitada kõik mehed-naised-lapsed?
Ja see pole meie väljamõeldis, vaid must-valgel tekstis kirjas.
Kui Piibel kätte võtta, siis minu jaoks on olnud tähtis
kirjakoht 1. Moosese 15. peatükis,
mis pole veel sõjateemaline
ega räägi tõotatud maale tungimisest.
Jumal tõotab Aabrahamile, et tema sugu astub sellele maale.
See on ülitähtis tekst. 1. Mo 15:16 Soome 1933. a tõlge.
"Alles sinu järeltulijate neljas põlv tuleb siia tagasi,
sest emorlaste patusüü ei ole tänini veel küllaldane.”
Need rahvad elasid patus ja Jumal ootas neilt meeleparandust.
Ta teadis, et sadade aastate pärast
jõuab paljude rahvaste patuvõlg kohta, kust pole enam tagasiteed.
3. Moosese raamatus, kui Iisrael läheneb Tõotatud maale,
hoiatab Jumal rahvast, et ei järgitaks kohalikke kombeid.
Seal esines loomadega ühtimist, homoseksuaalsust, intsesti
ja lapsi põletati elavalt Moolokile.
Arheoloogilised leiud viitavad kaananlaste kultuselule.
On teada, et seal võidi põletada tuhandeid lapsi ebajumalale.
Kui Iisrael seda maad vallutama tuleb,
pole tegemist genotsiidiga,
totaalse hävitussõjaga selles mõttes,
et keegi lihtsalt otsustab mingi rassi hävitada.
See on Jumala õiglane kohtuotus
Talle totaalselt selja pööranud tsivilisatsioonile.
Kas Jumalal on õigus mõista kohut tervete rahvaste üle?
Kuidagi Jumal seda alati teeb.
Noa veeuputuse ajal hävitas Jumal terve inimkonna,
kes oli Tema vastu eksinud, kust polnud enam tagasiteed.
Jumal saatis Iisraeli sinna maale, et oma tõotusi täita
ja et kasutada Iisraeli
oma kohtumõistmise tööriistana nende rahvaste seas.
Piibli laiemas kontekstis hoiatab Jumal ka selle eest,
et Iisrael ei omandaks tolle maa rahvaste kombeid,
sest Jumal peaks sel juhul ka Iisraeli sealt maalt hävitama.
See juhtus, kui Baabüloni kuningas Nebukadnetsar ründas
ja rahva hävitas.
Ajaraamatus öeldakse, et see juhtus just seetõttu,
et nad olid langenud samadesse pattudesse,
mille eest Jumal nood rahvad Iisraeli eest ära ajanud oli.
Vaatame neid põhimõtteid ükshaaval. Esiteks on võimalik pöörduda.
Pakuti võimalust patust pöörduda, meelt parandada ja andeks saada.
Jumal ütles Aabrahamile: Nad naasevad siia 430 aasta pärast,
sest emorlaste patuvõlg pole veel täis.
Teame, et kui Jumal kuulutas
prohvet Joona kaudu kohtumõistu Niinivele,
siis kuigi see oli absoluutne sõna, seadis Jumal tingimuse,
et kui rahvas meelt parandab ja pöördub, jääb häving ära.
Ma ei usu, et Jumal oleks kaananlaste puhul teisiti käitunud,
kui nad oleksid meelt parandanud.
Viitasid käsule Moosese raamatuis, kus kästi hävitada kogu rahvas.
Siinkohal on mõned piibliuurijad näidanud,
et tegemist on ka Lähis-Ida sõjaretoorikaga,
samamoodi nagu Luuka evangeeliumis öeldakse,
et kogu maailm peab vastust andma.
See ei puudutanud soomlasi, vaid tollast tuntud maailma.
Moosese ajal tulid needused, näiteks rahe hävitas kogu saagi.
Veidi hiljem tulid rohutirtsud, kes sõid kogu rohu.
'Kõik' polnud totaalselt 'kõik'.
Hävitati nii, et hävitatul polnud enam olulist rolli.
Hävitamistekstides polnud asi tingimata selles,
et iga olend hävitati, vaid maha tuli suruda vastupanu.
Oleme harjunud mõtlema, et kui öeldakse mehed-naised-lapsed,
räägitakse kaitsevõimetuist tsiviilelanikest.
Arheoloogiast teame aga, et paljud vallutatud linnadest
polnud mõeldud tsiviileluks,
vaid olid garnisonlinnad tähtsates sõlmpunktides.
Need olid eelkõige sõjalised objektid.
Kuidas vallutati Jeeriko?
Jeeriko ümber käidi 7 päeva.
Kui elad sellises linnas ja vaenlase armee tuleb seda piirama
ning lahkub, mida sa siis teed?
Vast turgatab pähe idee, et võiks linnast lahkuda.
Samamoodi järgmisel päeval.
Kui 70. a AD hävitati Jeruusalemm, kasutasid roomlased vana kommet.
Nad piirasid Jeruusalemma,
kuid mingil hetkel Rooma väed Josefuse sõnul taandusid,
ja kristlased pääsesid linnast põgenema.
See oli tollane sõjapraktika.
See andis inimesele võimaluse põgeneda turvalisse kohta.
Kohalejäänud jäid linna kaitsma ja linn muutus sõjaliseks objektiks.
Mehed on arusaadav,
kuid naiste ja laste puhul mõtleme, et nad olid kaitsevõimetud.
Kuid kes ütleb, et nad ei osalenud võitluses?
Ajaraamatus on juhtum Iisraeli hilisemast ajaloost,
kus nad piirasid üht linna.
Üks sõjaväelane tuli müürile liiga lähedale ja on kirjutatud,
et naine tõukas müürilt kivi tall pähe ja ta sai surma.
Linnajäänud inimesed osalevad lahinguis.
Kui öeldakse: Hävitage kõik!,
tähendab see vastupanu hävitamist linnast.
Mainisid võimalust pöörduda,
kuigi kohtumõist tuli niikuinii.
Siin pole mingit vahet Uue Testamendiga.
Uut ja Vana Testamenti võrreldes võiks isegi öelda,
et Uus Testament on radikaalsem.
Seal räägitakse igavesest tulest, mis on reserveeritud neile,
kes põlgavad ära Kristuses pakutud Jumala armuanni.
Nii see on.
Selles mõttes pole Uue ja Vana Testamendi pilt Jumalast
nii erinev, kui oleme harjunud mõtlema.
On hea ehk rõhutada, et Vana Testamendi tekstid
Kaanani vallutamisega seotud sõdade kohta,
on eelkõige seotud Jumala kohtumõistmisega
neile juurteni rikutud tsivilisatsioonidele,
kellel enam pöördumisvõimalust polnud.
- Kes ei tahtnud enam pöörduda. - Jah.
Jeerikos sai Raahab armu, kui ta ühines Iisraeli rahvaga.
Tuleb rõhutada, et käsud Kaananisse minna
ja neid sõdu pidada olid piiratud ajaliselt.
Iisraeli ei õhutatud Egiptust vallutama
või Baabüloni ründama ja neid maatasa tegema.
See puudutas vaid teatud maaala teatud ajalooetapis,
mil Jumala tõotused teostusid Iisraeli suhtes.
Tänapäeval ei tohiks need tekstid kelleski hirmu tekitada
ja keegi ei peaks arvama, et need on relevantsed ja näitavad,
kuidas meie peaksime mingitesse rahvastesse suhtuma,
või võiksime Piibli alusel tänapäeval mingeid rahvaid hävitada.
Neid tekste ei saa selleks kasutada.
Neil oli ajaliselt ja geograafiliselt piiratud eesmärk.
See on väga tähtis põhimõte.
Samamoodi nagu me ei ohverda enam loomi,
kuna Kristus on end ohverdanud.
Naaseme veel ühe põhimõtte juurde.
Kohtumõistu alus kehtis nii Iisraeli vaenlaste kui Iisraeli puhul.
Hiljem mõisteti Iisraeli üle kohut samade pattude pärast,
mille eest mõisteti hukka ka nende vaenlased.
Siin pole tegu favoritismiga
nagu oleks Jumal oma rahvast soosinud ja öelnud,
et on sõjas nende poolel.
Neis lahinguis polnud tegemist natsionalistlike ideedega.
Piibli lähtekoht on moraalne.
Jumal muretses selle pärast, kuidas rahvad elavad,
mitte selle pärast, kuidas teatud rahvusrühma hävitada.
Asi oli puhtuses, et võidaks Jumalat teenida
ega teha mingeid jõledusi, mis oleks tänagi kohutavad.
Kui tänapäeval ilmuks riik, kes põletaks elavalt lapsi,
hakataks kohe ÜROd appi hüüdma.
Meiegi tunnistame patte, millesse kaananlased langesid.
Need olid moraalsed ja keskenduti nende tegudele.
Seepärast ei teinud Jumal neis asjus Iisraelilegi mööndusi:
Kui sa teed samu tegusid, mis Mina olen hukka mõistnud,
ära arva, et kergema karistusega pääsed.
Ühel üritusel, kus seda arutati, oli korraldaja šokis,
et mingi teise rahva jumalad, ehk siis ebajumalad,
tuli hävitada ja nende teenimine oli vale.
Keegi ütles arutelul hästi,
et kui tõesti eksisteerib üks ja ainus Kolmainu Jumal,
oleks ebajumala tegemine tõepoolest jultunud,
kuna see moonutab tegelikkust.
See oleks sama, kui keegi annaks vale kujutelma sulle kallist isikust,
näiteks abikaasast.
Loomulikult sa reageeriksid, kui teda valesti kujutataks.
Ainus lähtekoht, mille puhul võib öelda,
et pole oluline, milline Jumal on, on see, et pole mingit Jumalat.
Sekulariseerinud inimene ei suuda mõista,
et usulistel mõtetel on tagajärjed.
Nad ei mõista, mida Kaanani kultused sisaldasid.
Kui tehti mingi Mooloki kuju, polnud see mingi teeviit
ega kunstiteos, vaid selleks, et sellele ahjus lapsi põletada.
Seksi puhul loomadega oli kaananlaste kultuselus uskumus,
et kui näed und kitsega ühtimisest olevat see hea enne,
palju parem kui unenägu oma abikaasast.
See oli nii sügavale tsivilisatsiooni sööbinud,
et Jumala meelest polnud neil enam mingit tagasiteed
ja nad ei parandanud meelt.
Lõpuks naaseme küsimuse juurde,
kas Jumalal on mingit õigust inimeste üle patu eest kohut mõista?
Ta kasutab selleks vahel loodusjõude, vahel Iisrael ja teisi rahvaid.
On äärmiselt oluline, mis lähtekohtast Piiblile läheneda.
Kui inimene püüab läheneda sekulaarse hoiakuga,
nagu Jumalat poleks, ja kui ongi, pole võimalik Tast midagi teada,
on võimatu Piiblit mõista.
Kui aga soostuda, et Piibel ise annab meile kriteeriumid,
mille järgi seda lugeda tuleks - on olemas Looja Jumal,
keda me kõik tunneme, kuid kellest loobunud oleme
ja Ta püüab meid tagasi võita ning räägib meiega -
saavad paljud asjad selgemaks.
Mul on siin üks tekst, mis pole küll Piiblist.
Neid Moosese raamatu kirjakohti võib igaüks ise Piiblist uurida.
See tekst on ehk 100 aastat enne Kristust tekkinud
Saalomoni Tarkuseraamatust,
mis oli hinnatud paljude algkristlaste seas.
Siin käsitleb 12. peatükk seda,
kuidas Jeesuse aja judaism neid Piiblitekste mõistis
ning kuidas tollal Jumala armu ja heldust nähti.
Loen siit mõne rea.
"Sina oled armuline kõigile, kuna suudad kõike
ja vaatad inimeste pattudest mööda, et nad meelt parandaksid.
Sa armastad kõiki olendeid ega vihka neid, kelle Sa lõid.
Sa pole ka loonud midagi, mida Sa vihkaksid."
See kõik on seotud Kaananimaa vallutamisega.
12. peatükk räägib Jumala pikameelsusest.
"Sest Sinu Püha maa endisi elanikke Sa vihkasid,
kuna nad harrastasid kõige vastikumat nõidust
ja rüvedat ebajumalateenistust; neid armutuid lastetapjaid,
nende sisikonnasööjate ohvrilauda, kus söödi inimliha ja -verd,
neid salalikke keset nende haisvaid ohvripühasid.
Vanemad, kes tapsid oma abitud lapsed,
tahad Sa hävitada meie isade käte läbi,
et maa, mis oli Sinu silmis kalleimast kalleim,
saaks Jumala lastest endale armulise elanikkonna.
Kuid neistki on sul hale meel,
kuna läkitasid oma armee eel vapsikuid,
et nad neid vähehaaval hävitaksid, mitte seepärast, et Sa poleks võinud
anda jumalatuid avalahingus oma õigete kätte,
või neid äkitselt koledate kiskjate või oma karmi sõnaga hävitada,
vaid nende üle vähehaaval kohut mõistes
andsid sa võimaluse meelt parandada, kuigi teadsid,
et nende juur on paha, kurjus on neile omane
ning nende mõtted ei muutu kunagi."
Tollaste juudi tekstide järgi tahtis Jumal,
et nood rahvad parandaksid meelt, kuid nägi, et nad ei tee seda.
Seepärast mõistis Jumal need rahvad hukka.
See oli hea tekst, kus on näha ka Jumala armulisus.
Tuleb pidevalt meeles pidada, et alguses anti hoiatus:
Sel päeval, kui sa sellest sööd, pead sa surma surema.
Kuid nad siiski ei surnud, vaid said armu.
Räägid nende rahvaste puhul 400st aastast,
mis on umbes kaheksa põlvkonda.
Tuleb meenutada Jumala pikka meelt.
Saate võiks lõpetada järgmise küsimusega:
Kas pole nii, et me ei saa käsitleda neid tekste probleemina,
kuna see on tänapäeval meiegi reaalsus?
Oleme Jumalale mitmel moel selja pööranud.
Üks USA evangeelne teadlane, kes on sellest ka kirjutanud, ütles,
et meil on suur vajadus Jumal hukka mõista selle eest,
et Ta kaananlaste üle kohut mõistis.
Meie aja patud on samad, mis kaananlaste omadki.
Seepärast on meil suur vajadus kaananlasi kaitsta.
Meiegi ühiskond tapab oma lapsi juba emaüsas.
Piibel mainib samu patte, mis eksisteerivad meiegi seas.
Seetõttu me kaitsemegi iseennast, kui ütleme:
Oh kui hirmus, kuidas Jumal saab midagi sellist teha?
Selle asemel peaksime Tema poole pöörduma
ja meelt parandama.
Tahaksin tuua meid tagasi Uue Testamendi reaalsusse.
Kristlus pole eelkõige selles,
mida näeme Vana Testamendi sõjakates tekstides.
Jumala tõeline süda inimeste suhtes ilmnes selles,
et Ta andis oma Poja Jeesuse.
Näeme Kolgata ristil sedasama viha patu suhtes,
mitte niivõrd inimese suhtes,
mida näeme Vanas Testamendis Kaanani patuste rahvaste suhtes,
kelle Jumal hävitada käskis.
Näeme Jumala armastust selles, et Ta ise tuleb oma Pojas, Kristuses,
ning võtab enda peale viha, mis meie pattude eest meile kuulub.
Nii ilmneb Jumala armastus Uue Testamendi tekstides
täiesti uues valguses.
Kui meid ei ehmata Jumala õigsus Vana Testamendi tekstides,
peaksime kiinduma Tema armu ja armastusse uues lepingus.
Kristus kandis sellegi viha, mis kuulub pattude pärast meile,
kes siin vestleme. - Jah.
Aitäh saates osalemast ja selgitamast neid raskeid tekste.
Õnnistust sinu töösse ja ellu!
Aitäh, head vaatajad!
Piiblis, nagu Peetruse sõnul Paulusegi tekstides,
võib olla ühtteist raskesti mõistetavat,
kuid selle üle võib rahulikult mõelda.
Jätkuvalt tuleks meeles pidada, et minagi elan pidevalt Jumala ees.
Minu ainus lootus on Tema arm Jeesuses Kristuses.
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Veel üks tähtis asi -
telesaadete tegemine on tiimitöö.
Minul on eesõigus kohtuda aina huvitavamate inimestega.
Kuid siin on ka režissööre, operaatoreid ja teisi tegelasi.
Me ei suuda seda teha ilma sinu abita.
Nagu igasugune teletöö, vajab seegi majanduslikke ressursse.
Kui soovid toetada TV7 Eesti tööd,
võid helistada annetustelefonile 900 1777 (kõne hind 7 eur).
Lisainfo: www.tv7.ee
Loodan, et soovid osaleda selles saatetegemistöös!
Tõlge: Monika Jaaguri