Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime evolutsioonist.
Stuudiokülaline tunneb seda teemat paremini kui keegi teine Soomes.
Bioprotsessitehnoloogia emeriitprofessor Matti Leisola,
tere tulemast! - Aitäh kutsumast.
Üllitasid äsja sel teemal uue raamatu
"Evolutsiooniusu imemaailmas",
mille kaanel seisad Alice Imedemaal pildi taustal
ning altkulmu põrnitseb sind Darwin.
Üks piiskopki ütles sulle kord, et häirid rahu,
kui evolutsioonis kahtled.
Sa oled selle õiguse aga ära teeninud.
Lisaks bioprotsessitehnoloogia emeriitprofessoritiitlile
on sul veel mitmeid teisigi kraade
ja akadeemilisi positsioone.
Oled osalenud ca 150 teadusartikli kirjutamisel,
millele on viidatud ca 5000 korda.
Sinu teaduslik taust on kahtlusteta väljapaistev.
Evolutsiooni küsimus on hetkel tuline teema.
Sellest on raskegi rääkida,
kuna see puudutab inimeste maailmavaateid.
Ometi satuvad kõik soomlased, kes vähegi kauem koolis käivad,
vastamisi sellega, millest kirjutad oma raamatu alguses.
Kooliõpikutest võib lugeda järgmist:
"Algaegade mered sisaldasid ilmselt arvukalt
erinevaid orgaanilisi ühendeid,
mis moodustasid ühinedes hiigelmolekule.
Nende seast selekteerusid välja ja üldistusid mõned püsivad struktuurid.
Vähehaaval said molekulid üha uute ainete liitumise kaudu
uusi omadusi ja suutsid tõhusamalt kasutada
oma ehitustegevuseks keemiliste reaktsioonide energiat;
nad suutsid kasvada, jaguneda,
uueneda mitmeteks sarnasteks struktuurideks;
nad omandasid algelisi elavale olendile omaseid jooni."
Kas nii lihtsalt kogu elu tekkiski?
See katkend pärineb veidi vanemast bioloogiaõpikust,
kuid kümned tuhanded soomlased on seda teksti lugenud.
Kuna kaasaegne õpetus rõhub sellele, et inimesed õpivad palju asju pähe,
söödetakse neile palju asju ette,
ilma et nad õpiksid asju kriitiliselt hindama.
Kui meie ühiskonna valitsev loomislugu
on naturalistlik evolutsioon,
söödetakse see õpilastele haridussüsteemi kaudu sisse
ja selles ei tohi kahelda.
Juba selles katkendis on mitu sõna, mis näitavad,
et me ei tea sest asjast midagi.
Seal öeldakse 'ilmselt' ja 'võib-olla' ja 'võis'.
Loodusteadus püüab teha katseid ja tähelepanekuid
ning nende põhjal järeldusi.
Kui elu tekkimise puhul kasutatakse nii lihtsat loogikat,
peab järelduseks ütlema, et molekulid ei arene ega kasva
ega saa uusi omadusi.
Keemia põhireeglite järgi püüdlevad need tasakaalu
ja lihtsuse poole, mitte elu suunas.
Faktipõhised tähelepanekud ei toeta seda stsenaariumi.
Täheldatav on selle stsenaariumiga täielikus vastuolus.
On täiesti imeasi, et selle eest jagatakse auhindu.
On eriti imekspandav, et selline muinasjutt
on teaduskogukonna nii täielikult oma valdusse saanud.
USAs otsitakse pidevalt NASA juhtimisel elu märke,
saadetakse süstikuid kosmosesse.
Tunnen isiklikult elu tekke teooriate arendajaid ja uurijaid.
Kui neilt isiklikult küsinud olen, möönavad nad,
et ei tea sellest midagi.
Kooliõpik võiks olla aus ja öelda, et sellest ei tea me midagi
ning teaduslik tõendusmaterjal viitab tegelikult vastassuunas
sellele, mida teile öelda püütakse.
Kuna see usk nii võimsalt valitseb, inimesed ei näe seda.
Taustal on pidevalt vajadus leida iseseisev selgitus,
mis ei vajaks Jumalat
ja nii haaratakse kinni väljamõeldud lugudest,
mida empiiriline, faktipõhine teadus ei toeta.
Kui tahetakse luua elule parimat ateistlik-naturalistlikku seletust,
siis umbes selline see olekski.
Kui seada samale joonele mõte, et elu on loodud
või juhuslike reaktsioonide tulemus,
on ülivõimsaks võitjaks see, et elu on loodud.
Kuna elu viitab igal tasandil disainile ja loomisele,
infole ja mehhanismidele ja masinavärgile.
Sa oled uurinud põhjalikult rakku. Kas see võis iseenesest tekkida?
Sugugi mitte.
Lihtne rakk on nii keeruline, et hakkame alles nüüd seda mõistma.
Näiteks bakterid on nii keerulised, et meil pole veel aimugi,
kuidas need tervikuna toimivad.
Mu lemmikuks on coli-bakter, mida elab meie sooltes miljardeid.
Coli-bakteris on elektrimootor, kus on propeller ja nina.
Coli-bakter suudab aistida, kus on soe, külm, toitu jne
ja liigub propelleri jõul selle suunas või sellest eemale.
Sellise süsteemi taga on ligi 50 geeni.
Mõte sellest, et tuntud maailma tõhusaim elektrimootor
on sündinud darvinistliku mehhanismi kaudu
ehk juhuse juhitud valikuga on täiesti ajuvaba mõte.
Mõtlen tihti, kuidas selline ajuvaba idee on vallutanud
kogu Lääne teadusmaailma.
Ometi on sajad tuhanded sarnaseid lugusid lugenud.
Kuidas on lood teiste lugudega, mida kedratakse?
Satun tihtipeale kokku inimese arengupuuga,
kus näidatakse inimese taandarengut mingite ahvide või olenditeni.
Joonise lõpus on mingi väike tiik, kust see välja ronis.
Mida arvad sellest puust ja sellega seotud fossiilide teemast?
Need pidavat tõestama evolutsiooni.
Selle puu joonistas esimesena sakslane Ernst Haeckel,
keda tuntakse väga agressiivse kristlusevastase
ja ateismilevitajana.
Natsi-sakslaste programm lähtus taolisest bioloogiakäsitlusest,
rassihügieenist jms.
Tema joonistas esimese puu,
ilma et asjast oleks veel mingit arusaamist olnud.
Ja nüüd kummitab see puu inimeste teadvuses.
Tegelikult on geneetiline tõendusmaterjal
puu põrmustanud ja sellest on saanud segane põõsas.
Ning keegi ei joonista enam sellist puud.
Mis puudutab fossiiltõendeid, on väga lihtne ritta panna
elavaid olendeid ja öelda, et nii see käib.
Võiksime ka Nokia telefone reastada ja teame, et see näib arenguna.
Üks professor ütles mulle, et Nokia telefonidki arenesid.
Ütlesin: Jah, arenesidki, kuid planeeritult,
intelligentse juhtimise toel.
Kui võime reastada Nokia telefone, võime reastada ka organisme,
ning võib näida, nagu seal oleks jada,
kuid tegelik küsimus on selles, mis mehhanism seal taga on.
Pole mehhanismi, mis seletaks kompleksuse ja info kasvu.
Paljud maailma juhtivad bioloogid otsivad ja mõtlevad,
mis mehhanismiga seletada seda, mida me usume
ehk evolutsioonilugu.
Ka fossiile võib reastada.
Kui mehhanismi pole, kas siis on neid lülisid,
või on need vaid joonistatud?
Kas reaalselt on olemas mingi korralik fossiilide jada
keerukaimast lihtsaimani välja?
Oleme siin osaliselt amatöörid.
On selge, et fossiilide uurimine pole samasugune loodusteadus,
kui mehhanismi väljauurimine.
Evolutsioonis peaks eelkõige olema küsimus mehhanismis:
kuidas areng toimub. See on teadus.
Kui aga leiame fossiile ja reastame neid,
peame neid tõlgendama, on see ajalooteadus
ja palju ebamäärasem.
Mul on riiulil ka fossiilid.
Mul on trilobiit, mida peetakse 500 miljonit aastat vanaks,
mille silma ehitus on äärmiselt keerukas.
Nad ilmusid äkitselt, nad hävinesid äkitselt.
Meil pole mehhanismi nende tekke kohta.
Ka dinosauruseid väidetakse tõendusmaterjaliks.
Neid leidub kuhjade viisi ja teatud kohtadest.
Neid leidub isegi nii värskeid,
et on suudetud tuvastada nende vererakke.
Kust nad tulid?
Ja kuidas nad võivad nii vanad olla?
Tavaliselt väidetakse uusi leide 100 miljoni aasta vanuseks.
Ma pole dateerimisekspert,
kuid olen 40 aastat lugenud dateerimisalast kirjandust
ning otsustasin, et see on kaugel täppisteadusest.
Sama näidise põhjal tehtud erinevad mõõtmised
annavad erinevaid tulemusi.
Mulle on kõige tuttavam DNA. Kui kaua võib säilida DNA?
Ajalehed võivad rääkida,
et ellu äratati 500 mln aasta vanune bakter.
Kuidas saab DNA säilida 500 mln aastat?
Katselised tulemused enne iidsete leidude avastamist
viitasid Egiptuse muumiate alusel sellele,
et DNA võib säilida mõni tuhat aastat.
Nüüd on ilmunud mitmeid vastuolulisi tulemusi.
Üks uus uurimus tehti fossilide alusel.
Fossiilide luuproovist võetud DNA
võivat säilida isegi mõni miljon aastat.
Kuid see oli ringloogika ses mõttes,
et fossiili vanuseks peeti mingit absoluutarvu.
Tegelikult viitab bioloogiline tõendusmaterjal,
et keerulised biomolekulid lagunevad väga kiiresti.
Ma ei usu sugugi 500 mln aastat vanasse DNAsse.
Oleme väga hallil alal, see pole täppisteadus,
see on jutustusteadus.
Viitan oma raamatus ajakirja Nature teadustoimetaja raamatule,
kus ta ütleb, et võime reastada nn inimese esiisaks olevaid fossiile,
kuid neid on vaid üks fossiil iga 1000 aasta kohta.
See võib tunduda põnevana,
kuid sel on sama tõepärane kui õhtune muinaslugu.
Seda ütles ajakirja Nature teadustoimetaja.
Nature on veendunud evolutsiooniteooria järgija.
Teadustoimetaja on aga aus.
Su raamatus on palju teaduslikku.
Oled kirjutanud neist asjust tavainimesele mõistetavalt.
Räägime veidi, kuidas see on seotud usuga Jumalasse ja ateismiga.
Lk 128 on sul Cornelli Ülikooli bioloogia ajaloo professori
William Provine'i näide, kes ütleb:
"Olin kristlane, kuid ei teadnud evolutsioonist midagi,
sest selle õpetamine oli tollal keelatud.
Lugesin professorilt saadud raamatut ja mõistsin,
et evolutsioonis polnud vähimatki märki disainist.
Hakkasin kohe kahtlustama jumalikkuse kohalolu.
Kõik algas sellest, et loobuti usust jumalikkusse;
seejärel loobutakse lootusest surmajärgsele elule,
lakatakse uskumast absoluutsesse moraali.
Kui usud evolutsiooni, ei tasu uskudagi vabasse tahtesse;
pole lootust, et inimelul oleks sügavam tähendus.
Me elame, sureme ja kaome pärast surma lõplikult."
Provine loobus usust, kui hakkas evolutsiooniteooriat uskuma.
Ta nagu hüppas ühest maailmavaatest teise.
On see nii?
Tema puhul ehk oligi. Me ei tea, kui siiras tema usk oli.
Ta on huvitav selle poolest, et on julgelt see, kes ta on
ning julgeb mõelda lõpuni.
Ateistlikust perspektiivist pole elul mingit mõtet
ning lõpu järel pole midagi. Ja nii ta ütlebki.
Ta on valmis sellest kristlastega rääkima.
Mõtlen isegi, et tegelikkus on kas loodud, disainitud, tehtud
ja meil on selle kohta tõendid, nagu Paulus ütleb:
See, mida võib Jumala kohta teada, on ilmne, kui jälgime Tema tegusid.
Keegi ei saa end õigustada.
Kui seda ilmset eitada, muutub inimene rumalaks.
Asi on Jumalas ja maailmavaates.
Ka darvinismi taustal on teatud nägemus Jumalast.
Paljusid ilmselt hämmeldab, et ei mõisteta teadusetegemist.
Katsete tegemise juures polegi oluline, mida sa usud.
Kuid leitud faktidest moodustad sa tervikpildi
elu sünnist, mõttest ja sihtkohast pärast surma;
kes on inimene ning mis on õige ja vale.
Selles suures protsessis lähtutakse mingitest lähtekohtadest.
Ta ei tee oma järeldusi vaid katsetulemuste põhjal,
vaid teda mõjutab maailmavaade.
Ateistliku propaganda keskel kasvõi siin Soomes
oleme olukorras, kus paljud mõtlevad,
et usklik ei saa olla teadlane ja teadlane ei saa uskuda.
Sinu ja tuhandete teiste tippteadlaste elu räägib muust.
Intervjueerisin hiljuti oma lehe jaoks
üht Saksa hinnatuimat teadlast Siegfried Schererit.
Keegi ei kahtle tema teenetes
ja ta on totaalselt evolutsiooniteooria vastu.
Tema sõnul on kõik, mida ta on uurinud, tõestanud,
et seda on võimatu seletada evolutsiooniga.
Scherer on mu hea sõber. Kohtusin temaga 1980.-81. a.
Tema naine kirjutas tollal Šveitsis
inimese evolutsiooni ajalugu uurivat väitekirja.
Kuidas on võimalik olla teadlane, uskumata, et kõige taga on Jumal?
Mulle on see arusaamatu.
Kas nüüdisteadus mitte ei sündinud kristlaste seas?
Minu valdkonna teadlaste taust oli väga kristlik:
Michael Faraday, ilma kelleta me saateid ei teeks,
kuna kaamerad ja mikrofonid ei töötaks.
Ta oli kristlane, jutlustaja väikses vabakirikus.
Maxwell läks Faraday avastuste põhjal veelgi sügavamale.
Ta on üks füüsikalise keemia olulisemaid teadlasi.
Ametisse astudes lubas ta töötada Jumala auks.
Pasteur, kes arendas vaktsiine, oli harras kristlane.
Üks füüsika suurkujusid Newton
on kirjutanud rohkem vaimseid tekste kui teadust.
Mina olen nende kõrval väike tegelane.
Ei ole mingit vastuolu teadusetegemise
ja Jumalasse uskumise vahel.
Mis on sind teadustöös enim veennud,
et peab olema Looja?
Minu valdkonnas on see kindlasti geenid ja geenitehnoloogia.
Geenid on informatsioon.
Kõik mõistavad, et seal, kus on geen, teave, keel,
peab olema intelligentne allikas.
Kui võtame keele ja laseme juhuslikel protsessidel
seda mõjutada, näiteks mu raamatu teksti,
kaoks sealt selle infosisu.
Seda on väga lihtne näidata.
Olin aasta eest väitekirjakomisjoni liige Belgias,
kus üks tudeng oli püüdnud muuta üht geeni nii,
et selle toodetav proteiin teeks midagi veidi uutmoodi.
Ta oli kasutanud planeerimist ja teinud selle geeni sõnumisse
teatud kohtades muudatusi.
Ta oli kasutanud juhuse mehhanismi ehk darvinismi
ja teinud muutusi juhuslikult ega saavutanud sellega midagi.
Küsisin, kas ta on arvutanud,
et kui tema geenis on ca 500 tähte
ja igas kohas võib olla teatud hulk võimalusi,
ja ta vajab kaht muudatust, siis kui tõenäoline see on?
Ta polnud seda arvutanud.
Arvutasin siis tema asemel. Tegemist on miljarditega.
Kaks juhuslikku väikest muudatust poleks tekitanud midagi oluliselt uut.
Kui tahetakse aga jõuda mingi konkreetse muutuseni,
on see juhuse mehhanismiga täiesti võimatu.
Keegi ei püüakski seda.
Seepärast seda tehaksegi planeeritult.
Rääkisime eelmises saates bakterist, kes tootis teksapükste sinist värvi.
Keegi ei kasuta juhusepommitamist,
et muuta bakterit sinist värvi tootma,
kui tal pole seda omadust.
Sellesse tuleb viia infopakett,
mis annab talle võime sinist värvi toota.
Kuid sel juhul on tegemist intelligentse disainiga.
Faktid viitavad taas intelligentsele disainile.
Ehk seepärast ongi pidevalt vaja miljardeid aastaid ehk palju aega.
Kui kahe väikse muutuse tegemine nõuab nii rohkesti aega,
kui palju on siis vaja, et üldse edasi liikuda.
Probleem on selles, et miljonid aastad ei aita.
Miljonid aastad viivad tõenäolisemasse suunda,
mitte ebatõenäolisemasse suunda.
Mida enam aega anda, seda tõenäolisemalt kõik kõduneb,
mitte ei muutu.
Kui miljonid aastad mõjutaksid minu raamatut,
ei suudaks seda keegi enam lugeda.
Saateaeg on otsakorral.
Soovitan soojalt lugeda sinu väga isiklikku,
kuid ka teaduslikult huvitavat raamatut
"Evoluutiouskon ihmemaassa".
Ütle veel lõpetuseks, kuidas julgustaksid noori kristlasi,
kes tahaksid teadust teha, keda Jumal on teadlaseks kutsunud.
Mis nõu pärast oma pikka karjääri neile annaksid?
Kui kedagi huvitab teadus, julgustan teadusega tegelema.
Teadus on kristluse vili.
Jumala au on asja salajas hoida, aga kuningate au on asja uurida,
nagu Piibel ütleb.
See on huvitav tööpõld, kuid seal on ka miine.
Näiteks kuulsusega kaasnev soov pea pigem põõsasse pista,
kuna teaduses valitseb tohutu surve usku varjata,
juutide kartuses, nagu Piibel ütleb.
Anda au Jumalale, olla julgelt kristlane
ja rääkida kõigile, et see on elu lähtekohaks.
Sinu eeskuju põhjal on näha, et see ei tähenda tee lõppu.
Jumal võib kaitsta kõige keskel, nagu Taanieli puhul näiteks,
kes oli poliitik, kuid jäi Jumala Sõna juurde
ning täitis oma ülesannet.
Hea karjane hoolitseb oma lammaste eest.
Aitäh, Matti Leisola.
Õnnistust tulevasteks aastateks, uuteks raamatuteks jms.
Soovitan soojalt Matti Leisola raamatut
"Evolutsiooniusu imemaal".
Soome õhkkonnas, kus evolutsiooniteema
on seotud mitmete eelarvamustega, loe see raamat läbi.
Kust seda tellida saab?
See peaks olema saadaval kõigis raamatupoodides,
ka kristlikes raamatupoodides, kuid ka internetis aadressil
www.datakirjatkustannus.fi
Tee endale teene ja loe raamat läbi.
Peame antud olukorras kuulama ka selliseid hääli,
kes ei kulge põhivooluga kaasa.
Kui järgime alati peavoolu mõtlemist, jõuame sinna,
kuhu nad on ajaloos enamasti jõudnud: eksitusse.
Kui nõustume olema avatud ja kuulama ka alternatiive,
võib meid oodata suurte, rõõmsate leidude aeg.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Veel üks tähtis asi -
telesaadete tegemine on tiimitöö.
Minul on eesõigus kohtuda aina huvitavamate inimestega.
Kuid siin on ka režissööre, operaatoreid ja teisi tegelasi.
Me ei suuda seda teha ilma sinu abita.
Nagu igasugune teletöö, vajab seegi majanduslikke ressursse.
Kui soovid toetada TV7 Eesti tööd,
võid helistada annetustelefonile 900 1777 (kõne hind 7 eur).
Lisainfo: www.tv7.ee
Loodan, et soovid osaleda selles saatetegemistöös!
Tõlge: Monika Jaaguri