CAFÉ BIBELN
Välkommen till Café Bibeln.
I dag tar vi upp ett intressant ämne.
Vi ska tala om Bibelns kvinnor i synnerhet om Sara -
som det berättas om i Gamla Testamentet.
Gäst är Mailis Janatuinen. Välkommen!
Tack.
- Du är bibellärare, teolog och författare.
Din bok om Bibelns kvinnor har även översatts till japanska.
Boken är slutsåld. När kommer en ny upplaga?
Du menar på finska? I Japan har den precis kommit ut.
I Finland har två stora upplagor redan sålt slut.
En ny upplaga kommer nästa år om Gud vill.
Fint. Nu ska vi prata om Sara.
När levde hon och under vilka omständigheter?
Sara levde år 2000 f.Kr. eller cirka 4000 år sedan.
Hon föddes i staden Ur mellan floderna Eufrat och Tigris.
Därifrån sägs Abraham och Sara härstamma.
- Hon var alltså hustru till Abraham -
en av Gamla Testamentets mest kända personer.
Hur såg Saras familj för övrigt ut?
Förvånande nog hade Abraham och Sara samme far.
Efter Mose lag hade sådana äktenskap inte godkänts.
De hade olika mödrar och samme far. Man vet inget om när de -
förälskade sig i varandra eller hur äktenskapet kom till.
Men Sara drabbades av en förfärlig olycka. Hon fick inga barn.
Det är tragiskt även i dag men då var det kvinnans huvuduppgift.
Fick man inga barn hade livet ingen mening.
Man kan förundras över att -
de inte försökte lösa saken genom att delta i -
fruktbarhetsriter och andra konster. De nöjde sig med varandra.
Förväntade de sig att Gud skulle ge dem ett barn -
och så förlikade de sig med Hans vilja?
Ja. Men jag tror att de gav upp hoppet om barn.
De adopterade en avliden brors barn, Lot.
Men så lovade Gud att de skulle få ett barn.
Då var Abraham 75 år och Sara 65.
Fast på den tiden blev man ju över 100 år -
så de kanske inte var så gamla som vi kan tycka.
Men Guds löfte stod i stark kontrast mot deras situation.
Det var inte troligt att det skulle bli några barn.
Verkligen inte.
Abraham och Saras storhet var att de ändå trodde på Gud.
Tänk på att Gud inte hade talat på 10 generationer.
Så plötsligt säger Gud att deras avkomma ska bli ett helt folk.
Att det fröet ska alla jordens folk bli välsignade.
Det var två stora budskap.
De skulle också få ett land.
- Hur upplever du att Sara reagerade när Abraham fick löftet?
Var det "Okej då kör vi!" eller fanns det några komplikationer?
Det var mängder med komplikationer.
Gud sade ju att de skulle lämna sitt land och sitt hem.
Och Han sade inte vart de skulle ta vägen!
Tänk dig, Abraham kommer hem och säger: "Packa ihop. Vi ska resa."
Sara frågar: "Vart då?" "Vet inte men Gud har sagt det."
Nio av tio kvinnor hade nog sagt: "Jag reser ingenstans!".
Men Gud hade förberett Sara genom att inte ge henne några barn.
Hon var en annorlunda kvinna. Hon var inte bunden till Ur.
Dessutom är ju Sara Bibelns vackraste kvinna.
Trots att hon passerat klimakteriet tittade männen efter henne.
Hon såg verkligen bra ut. Men jag tror att hon gärna hade -
bytt det mot ett barn.
Det är en sak med Sara och barnskaffandet -
som förvånar åtminstone mig.
Jag förstår bara inte hur det är möjligt.
Nämligen att när de är uppgivna och har förlorat hoppet -
då föreslår Sara att hennes make ska skaffa barn med en tjänarinna.
Eftersom de själva inte får några.
Slog det slint i hennes huvud?
Får jag ge lite bakgrund först?
- Det får du.
De reser alltså till Kanaan och där väntar en besvikelse på Sara.
Hon hade trott att hon skulle få ett lika fint hem som i Ur.
Ur var nämligen en väldigt progressiv stad.
- Okej.
Hon trodde att Gud ledde dem till ett hem i Kanaan.
Men där bodde ju kanaaneiska stammar.
De fick bo i tält som främlingar och flytta runt.
Det var säkert en stor besvikelse för Sara.
Hon ifrågasatte nog Guds vägledning.
Vi kristna kan ha idén att bara vi låter Gud vägleda oss -
så går vi från klarhet till klarhet.
Nästa besvikelse var att maten tog slut i Kanaan.
Det blev hungersnöd när de kommit fram. Det var Sara inte van vid.
Hon var ju en rik fru.
Då reste de till Egypten och minns du vad som hände där?
Berätta du.
Då upptäckte Sara att hon var gift med en fegis.
Abraham hade sagt till Sara att det var farligt -
för honom att resa med en så vacker kvinna.
Så hon skulle säga att hon var hans syster.
Det var ju en halvsanning. Eller till största delen en lögn.
I Egypten sade han samma sak.
Och Sara sade att hon var hans syster.
Hur tror du hon kände sig, Leif?
Hon var nog inte så lycklig.
Hon hade säkert velat bli erkänd av sin man som hans hustru.
- Precis. Vi kvinnor vill ju helst att männen skyddar oss.
Och att vara så rädd om sitt eget skinn att man förnekar sin hustru...
Och farao tog henne till sitt hov! Bibeln säger inte om det hände -
något där men Sara var nog där i flera veckor.
Så hennes make erkände henne inte och därför råkade hon i knipa.
- Ja. - Det måste varit en stor besvikelse.
När jag skrev boken funderade jag mycket på -
hur Sara kom över det.
Abraham hade aldrig fått hem henne om inte Gud hade agerat så att -
faraos folk blev sjuka. Farao insåg att något var fel och -
fick höra att hon var hebréens hustru.
Han förebrådde också Abraham för vad han gjort.
Hedningen fick komma med förebråelserna...
Men hur lång tid tog det för Sara att förlåta?
Och det var inte allt. Det hände igen.
Abraham gjorde om det några år senare.
När jag skrev så... Jag är inte gift men jag har följt andras -
relationer och har märkt att alla äkta makar har något stort fel.
"Vore det inte för det skulle han vara lätt att leva med."
Och förlåter man inte så kraschar relationen.
Sara förlät.
Hon förlät Abraham för att han var en fegis.
Men då undrar jag hur hon tänkte när hon erbjöd sin man -
till en annan kvinna?
Ja det är 10 000-kronorsfrågan.
Då började seden med patriarker som har flera hustrur.
Guds avsikt är ju inte att människor ska ha flera hustrur.
Det står tydligt i Bibeln.
Men stackars Sara blev besviken varenda månad.
"Fortfarande inte gravid!"
En lång rad av besvikelser och sen kom klimakteriet.
Så hon räknade säkert ut att Gud måste ha menat -
att Abraham skulle få barn med någon annan.
Utan att rådgöra med Gud beslöt hon detta.
Vi backar lite. Ofta frågar man varför Gamla Testamentets -
stormän hade så många fruar. Salomon hade ju ett helt harem.
Betyder det att man kan motivera månggifte med stöd av Bibeln?
Jag hörde faktiskt en präst som påstod det.
Men då räckte jag upp handen och sade att i 1 Mos 2 kan man läsa -
om Guds vilja beträffande man och kvinna: -
"Därför skall en man lämna sin far och sin mor och -
hålla sig till sin hustru, och de skall bli ett kött."
Så om vi har Abraham och två kvinnor. Blir de ett kött?
Det blir bråk!
Så blev det för Sara också.
Finns det inte i 5 Mos ett förbud för en kung att ha flera hustrur?
Jo det stämmer. Det står i 5 Mos 17:17.
Kulturen påverkar ju parrelationer. Så folk börjar göra sådant som -
Bibeln förbjuder även om de vill leva bibliskt.
Är det så att Bibeln realistiskt beskriver vad folk gör -
men det betyder inte att det är rätt?
Just det. Bibeln beskriver även följderna.
Vi pratade ju tidigare om David och konstaterade att -
följderna var svåra. Det gäller även Abraham.
Två kan gräla men med tre blir det slagsmål.
När Hagar upptäcker att hon är gravid tror hon sig -
ha blivit förstahustru och Sara blir arg på Abraham som om han gjort fel.
Sara bestraffar flickan så hårt att hon flyr.
Jag antar att hon slog henne med en käpp.
Ett hemskt bråk blev det och det blev aldrig bra igen.
Månggifte får alltså följder, det är förbjudet och inte skapelseenligt.
Och i Nya Testamentet är väl Jesus helt klar angående detta?
Jesus citerar versen från 5 Mos: "de skall bli ett kött" och -
tillägger: "Vad Gud har fogat samman får alltså människan inte skilja åt."
Gud fogar samman dessa två människor men inte -
alla möjliga konstiga preferenser som finns i dag -
då alla ska ha rätt att leva ut sin sexualitet.
- Okej, saken är klar. Bibeln kan inte användas för att försvara månggifte.
Det är ett plus ett tills döden skiljer dem åt.
Med andra ord... Vi återgår till Sara.
Vad anser du att kristna i dag kan lära av Sara?
Att... Trots att Sara gjorde bort sig med Hagar...
Hon är ju 89 år när Gud meddelar att hon ska få en son.
Då skrattar hon. Det gör Abraham också.
Man måste undra över en människas tro som själv försöker -
styra och ställa med Guds löfte och även skrattar åt det.
Men det vi kan lära oss är trons rättfärdighet.
Sara och Abraham tror ändå på Gud -
fast de upptäcker att deras tro är bristfällig och -
de syndar. Abraham var feg och Sara syndade på sitt sätt.
- När Abraham får löftet att han ska bli -
stamfar till många folk...
Det står att Abraham fick löftet och trodde på det och -
att Gud räknade honom det till rättfärdighet.
Det låter som Paulus brev.
Ja visst! Paulus citerar det. Det är trons rättfärdighet.
Jag vill läsa om hur Sara trodde likadant. Det är Hebr 11:11.
"Genom tron fick även Sara, som var ofruktsam, kraft att bli mor -
till en ätt fast hon var överårig. Hon tänkte att den som hade -
gett löftet var trofast." Vi tycker att det verkar som om -
Sara inte litade på Guds löfte men otro är inte detsamma som tvivel.
Otro är att överge Bibeln, löftena och sakramenten.
Tvivel är att inte riktigt tro på det men ändå hålla fast vid det.
Abraham och Sara tvivlade men gav inte upp om löftet.
De misstrodde inte.
Kan man säga att tron är något levande?
Att den inte är som ett rakt streck. Att den inte alltid består.
Ibland hamnar vi i misstro på gränsen till misströstan.
Vi tvivlar och funderar.
Tänk på Sara som väntar 25 år på att löftet ska infrias.
Det är ganska lång väntan på något så konkret som ett barn.
Ja och ju äldre hon blir desto mer osannolikt blir det.
Man kan förstå att hon försöker hitta genvägar.
Ändå hittar hon hela tiden tillbaka till tron.
Hon gör bättring och konstaterar: "Jag litar på Gud. Han är trofast."
Och vart de än kommer bygger Abraham ett altare och de offrar -
och håller gudstjänst. De håller fast vid sakramenten och löftet.
Därför förlorar de inte sin tro.
- Tycker du att Sara är en trons hjältinna?
Hon är hjältinna vad beträffar trons rättfärdighet.
För hon höll fast vid löftet. En hjälte är ju inte någon som -
aldrig tvivlar på något. Sådana hjältar finns knappast.
Som du sade ligger hjältemodet i att hon mitt i alltihop -
alltid återvänder till löftet och håller fast vid det.
Med ett så konkret löfte låg ju den stora utmaningen -
i att hon inte kunde se det. Vad tycker du är den största -
utmaningen för oss? Det som gör det svårt för oss att tro?
Det är nog som för Sara: att Gud tiger. Gud lovar i Bibeln...
Jag tror inte på alla löften som förmedlas i profetior och annat.
De kan ha fel men Bibeln har inte fel. Det Gud har lovat här...
Ändå ser det ut som att det omöjligen kan uppfyllas.
Att hålla fast vid Hans ord år efter år...
Även jag har sådant jag bett om i 20 år.
Och det ser inte ut som att jag kommer att bli bönhörd.
Trots det måste man hålla fast vid att Gud håller det Han lovar.
Vi dröjer kvar vid löftena. Du sade att alla löften kommer -
nödvändigtvis inte från Gud. En god vän till mig blev svårt sjuk.
Han fick många långväga besök med profetior och löften -
om tillfrisknande. Men han dog precis som läkarna hade sagt.
Själv trodde han och hela hans familj stenhårt på löftena.
Hans fru har öppet berättat om hur svårt det var att acceptera -
att han ändå dog. Hon blev helt förvirrad.
Hon var alltså tvungen att göra den åtskillnaden som du sade.
Det finns löften som inte bottnar i Bibeln utan i människors goda vilja.
- Det sker i god tro men det går snett.
Och Abraham kände igen Guds röst fast -
Han inte talat på 10 generationer.
Vi har ju Bibeln men Abraham hade bara de första skrifterna.
Men han kände igen rösten. Även vid den sista prövningen -
gjorde han det.
Det gör stor skada när man påstår sig -
förmedla budskap från Gud fast det inte stämmer.
- Så den första frågan vid varje löfte är alltså: -
Är detta ett löfte ur Bibeln, från Gud eller -
bara ett vilseledande löfte?
Och även när det gäller Bibeln måste man -
ta hänsyn till sammanhanget löftet gavs i och vad det innebär.
Jag mötte en kille som hårdnackat påstod att Jesus sagt att -
"allt ni ber om ska ni få". Bara vi ber så får vi vad som helst.
Vi kan få precis den bil vi helst vill ha.
Vad är problemet med att tänka så?
Löftet "så älskade Gud världen att Han gav sin ende son..."
Sådana löften gäller alla. Dem kan man förlita sig på.
När det gäller andra löften måste man känna till Guds vilja.
Och lägga till det som Jesus lärde: Ske Din vilja, inte min.
Just det. Låt oss gå till Abraham och Saras kanske största utmaning.
Hon hade alltså blivit gravid som 90-åring och hon hade fått barnet.
Då kommer den obegripliga befallningen: -
Abraham blir tillsagd att offra sonen.
Ja. Det är verkligen obegripligt.
En natt hör Abraham en röst som han förstår är Gud.
Någon annan hade säkert misstänkt att det var satan.
Jag slår vad om att han inte väckte Sara och berättade.
Han gick tyst ut i natten med pojken utan att säga något.
Sara vaknar ensam med en känsla av att något hemskt ska hända.
Orolig och ångestfylld undrar hon varför hon inte fått veta något.
Vid sin höga ålder tvingas hon fortfarande att lära sig lita på Gud.
- Har du någon förklaring till att Gud tar starkt avstånd från -
barnoffer och sådant i Gamla Testamentet?
Vi vet ju att det aldrig var meningen att Isak skulle offras.
En ängel skulle ingripa och förhindra det.
Men själva prövningen är bara så chockerande.
Förklaringen måste vara att Gud -
som skulle offra sin egen Son, på samma berg förresten, -
ville ge ett exempel så alla föräldrar kunde förstå vilken stor -
uppoffring det var för Gud att ge sin egen Son.
Det förstår man om man tänker sig att man själv ska offra sitt barn.
I sådana situationer märks det vem som är familjens överhuvud.
Gud säger inte till modern att offra barnet.
Det skulle vara alltför svårt för en kvinna.
Han talar till fadern som ansvarar för att hans familj lyder Herren.
- Nya Testamentet hjälper oss att förstå bättre. Det står att -
Abraham tänkte att Gud har makt att uppväcka döda. Så om -
detta måste ske väcker nog Gud pojken sedan.
Ja. I Luthers Genesiskommentar står det att Abraham inte visste -
om det skulle ske nu eller om tusen år men han trodde ändå.
Pojken skulle ju brännas! Bara lite aska hade blivit kvar.
Ändå måste han tro att pojken skulle återuppstå.
Det är också ett förebådande av Jesu återuppståndelse.
Det är själva poängen med historien.
Men en sak till om Sara. Trots att Gud inte ger en mor -
en sådan befallning så tvingas mödrar förr eller senare släppa ut -
sitt barn i en ond värld där vad som helst kan hända.
Det är mycket svårt för en mor.
Frågan är då om modern tar barnets sorger ur Guds hand?
- Just det. En sista fråga då programmet lider mot sitt slut.
I Hebreerbrevet står det att patriarkerna inte fick vad de lovats.
Är det sista ordet i Sarahs liv besvikelse?
"I tron dog alla dessa utan att ha fått -
det som var utlovat." (Hebr 11:13) Det har jag ofta citerat för sådana -
som killen du berättade om. Som menar att vi ska få allt i denna tid.
Det framgår att vissa av Guds löften uppfylls först i det kommande riket.
Och det är ändå inte för sent.
Där får de ett eget fosterland som de aldrig behöver lämna.
Och de ser Jesu välsignelser.
Den som tror att det bästa kommer efter döden dör inte besviken.
Jag tror inte Sara dog besviken.
Tack Mailis Janatuinen. Jag rekommenderar boken varmt.
"Nainen ja hänen miehensä" (Kvinnan och hennes man).
Den handlar alltså om kvinnorna i Bibeln däribland Sara.
Välsignelse till dig och din bibelundervisning.
- Tack. Till dig också.
Tack också kära tittare för att ni var med oss.
Så mycket vi kan lära oss av Bibelns personer!
Som många av oss får erfara: vi lever i tro och dör i tro.
Salig är den som accepterar det. Allt får vi inte i detta livet men -
i evigheten får vi mer än någon kan föreställa sig.
Välsignad vare din vecka. Vi ses igen i Café Bibeln!
En viktig sak till. Att göra TV-program är ett teamarbete.
Min uppgift är att intervjua intressanta personer.
Sedan har vi teamet med fotografer, producenter och andra.
Men vi kan inte göra det utan din hjälp.
Stöd Himlen TV7! Korsets stöd, PG 97572-2
SMSa "HimlenTV7 100" till 72672 (så skänker du 100 kr).
Översättning: Marita Bäckvall Himlen TV7