Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna on mul külas Pasi Turunen.
Tere tulemast! - Aitäh.
Oled raadiotoimetaja, teoloog ja kirjanik
ning räägime täna muuhulgas sinu viimati toimetatud raamatust
"Jumalan Sana - inspiroitu ja erehtymätön."
- Olgu öeldud, et oleme seda teemat varemgi käsitlenud.
- Jah, see pole kordussaade.
Olime sinuga hiljuti koos huvitaval konverentsil USAs,
Evangelical Theological Societys. Räägi sellest veidi.
1949. a rajati USAs Evangeelne Teoloogiline Selts,
mis koondab teoloogiauurijaid.
Liikmeil peab olema vähemalt magistrikraad.
Täna kuulub sinna ca 4200 hääleõiguslikku liiget.
Nende teoloogid allkirjastavad seltsiga liitudes usutunnistuse,
kus pühendavad end järgima tritinaarset usku Kolmainu Jumalasse
ja usku sellesse, et vaid Piibel on Jumala Vaimust inspireeritud
ja eksimatu ilmutussõna.
Konverentsil viibinud ca 2000 inimest esindasid teadlasi,
kes kõik teevad tugevat kõiki akadeemilisi standardeid täitvat
teoloogilist teadustööd ja usuvad siiski,
et Piibel on eksimatu Jumala Sõna.
Konverentsil viibimine oli võimalus, mis juhtub vaid kord elus.
Oli väga eriline kogemus istuda äkitselt 2000 teoloogi seas,
kuulamas, kui tõsiselt räägitakse Piibli usaldusväärsusest.
Üks kaitses seda, et see on täiesti eksimatu,
ja teine seda, et see on eksimatu,
kuid selle asemel võib kasutada teisigi sõnu.
Mis sa sellest arvad?
Seal toimus paneel,
kus arutati konverentsil avaldatud raamatut
"Viis nägemust Piibli eksimatuse kohta".
Üks neist on Soomegi teoloogias tuntud liberaalteoloogiline nägemus.
Michael Bird esindas nägemust,
et ilming Piibli eksimatusest on pigem ameerikalik.
Väljaspool USAd terminit 'eksimatu Piibel' ei kasutatavat,
kuigi teema enda suhtes valitseb enamjaolt üksmeel.
Sellel on tõepõhi all.
Chicago deklaratsioon võeti 2004. a selle evangeelse seltsi põhikirja.
Mis see Chicago deklaratsioon on?
See loodi 1978,
kui sündis International Council of Biblical Inerrancy,
mis tegi kolm avaldust.
Neist esimene, Chicago deklaratsioon Piibli eksimatuse kohta,
püüdis määratleda USA liberalistlikus diskursuses,
mida tähendab usk, et Piibel on Jumala eksimatu ilmutussõna.
See on olnud ETS-i usutunnistuse aluseks.
See on seotud USA debatiga, kuid paneelis mainiti ka seda,
et kuigi seda ei väljendata samade terminitega,
usutakse siiski sama kogu maailma evangeelseis ringkondades,
sõltumata terminoloogiast.
Paneelis arutati, kui tähtis on pühenduda käsitlusele Piiblist
kui Jumala eksimatust ilmutussõnast,
ja milliseid probleeme sellega seondub.
Sinu kahasse toimetatud raamatus kirjutab dotsent Juha Ahvio,
et usku Piibli täielikku usaldusväärsusse
ja eksimatusse, isegi võimetusse eksima,
esines usupuhastuse ajal 15. saj, kuid veel varemgi.
See on kogu aeg kristlaskonnale omane olnud
ning ulatub tagasi Pauluse ja Jeesuse juurde.
Miks peaks sellest eksimatusest loobuma,
kui see on niivõrd keskne asi?
Hea küsimus.
Üheks väljakutseks on liberaalteoloogia maine,
mille järgi tõsiseks piibliuurijaks olemiseks
ei saa sa seda uskuda.
Piibli tekstis esinevad väljakutsed lammutavat käsitluse
Piibli ilmeksimatusest.
ETS osutas müüdiks selle, et usk Piiblisse
kui Jumala eksimatusse ilmutusse pole mingi valgustusaja leiutis.
See pole ka ameerika väljamõeldis.
Üks juhtivaid evangeelseid uurijaid Kevin Vanhoozer
esindab sama nägemust ja näitas,
et võid teha teoloogina tõsiseltvõetavat teadustööd
ning see ei eelda sult loobumist nägemusest
Piibli veatusse ja eksimatusse.
On oluline seda täpselt määratleda.
Selle tähenduse kohta on karikatuure.
Kriitikute loobumist sellest võib põhjustada see,
et eksimatust määratletakse viisil, mis muudab selle naeruväärseks.
Mõeldakse, et Piiblis ei tohi olla mingeid kirja- ja trükivigu.
Asi pole selles.
Veatuse puhul on asi selles, et kuna Jumal on tõde,
ja mis Ta räägib on tõde.
Piibel on selle tõe Jumala sõna, mistõttu Piibel on tõde kõiges,
mida see väidab tõde olevat.
Selles on Piibli eksimatus.
See on tõde teoloogilistes, ajaloolistes ja eetilistes küsimustes.
Ühesõnaga Piiblit võib usaldada, mida tahes see millegi suhtes õpetab.
Täpselt.
Otsustav on, mida Piibel tõeks peab.
Piibelgi tsiteerib Saatana sõnu ja teame, et ta on valetaja.
Saatana tsiteerimine ei tähenda, et tema jutt on tõde.
Tuleb olla täpne kirjandusliku stiili ja poeesia suhtes
ja tõlgendada neid vastavalt.
Kui kasutatakse nn hüperboole, nagu kaameli nõelasilmast läbiminek,
ei tähenda, et tuleks mõelda, kui suur see nõelasilm peab olema.
See oli tollane kõnepruuk. Seda kõike tuleb arvestada.
Kui seda on tehtud, ja kui meil on kõik faktid,
võib näha, et Piibel on eksimatu ja usaldusväärne.
See pole seotud vaid ajalooliste ja teoloogiliste asjadega,
Kevin Vanhoozer rõhutab,
et Piibli tõesus ei tähenda vaid selle teksti vastavust
mingile välisele reaalsusele.
Siin on laud ja kuna siin ongi laud, vastab mu lause tegelikkusele.
Mitte üksnes Piibli väited välises reaalsuses,
vaid ka Jumala tõotused, käsud ja hoiatused on tõde.
See tähendab pigem liittõde.
Juma on aus ja tõene oma tõotuste suhtes
ja peab neid eksimatu veatusega.
Piibel räägib asju, mille kohta meil muidu teavet poleks,
näiteks teispoolsusest, igavesest elust,
Jumala olemusest ja Kolmainu Jumalast.
Kui Piiblit ei saaks usaldada,
poleks meil nende kohta mingit kindlat teavet.
Sel juhul peaksime ehitama,
nagu mõned liberaalteoloogid Piibli ilmutust hüljates teevadki,
kristlust mingi filosoofilise mõttemalli põhjal.
Seepärast on teoloogiategemises toimunud muutusi,
kuna Platoni päevist peale usuti, et asjadel on muutumatu olemus.
Seejärel tulid Hegelid ja Kantid, kes mõtlesid,
et kõik on pidevas muutumises, ja vanaaegne ontoloogia hüljati.
Sellega kaasnes ka küsimus,
kas on võimalik rääkida muutumatust Jumalast?
Kas Kristuse loomus on muutumatu või on kõik pidevas protsessis?
Nii mõeldes ehitad oma usu kõigele muule peale selle,
mida Piibel on kirjutanud.
Sel juhul elame kõikuval sool, kus kõik muutub koos ajaga.
See on väga aktuaalne, kuna Soomes räägitakse,
et on uus aeg ja kristlus peab sellega muganduma,
nagu polekski kõikeläbivat sisu, millest kirjutab Juuda kiri:
pühadele kord antud usk.
Kas meid ähvardab klassikalisest kristlusest loobumine?
Paljudes ringkondades sellest ongi juba loobutud.
See loobumine võib johtuda eri allikatest,
kuid Piiblist rääkides sunnib miski inimesed eksiteele,
eemale usust, et Jumal on end sõnaliselt ilmutanud
Piibli 66s raamatus, mis on kristluse alusteos.
Kui meil sellist raamatut poleks,
ei saa klassikalisest kristlusest rääkida.
19. saj lõpul sündinud Saksa teoloog Walter Bauer
arendas teesi, et klassikalist kristlusaega polnud.
Tema teesid tõestati juba ekslikeks, kuid need teevad comebacki.
Ta uuris 2. sajandit ja nägi õpetuslikku segadust,
gnostitsismi jms,
mis olid tema meelest võrdsed kristluse vormid.
Tänapäeva teoloogilises kirjanduses on 'eksiõpetus' tihti jutumärkides.
sest algkristluses polevatki olnud eksiõpetust,
olid vaid erinevad kristlused.
Piiblis on näha, et tehti vahet õige ja vale vahel.
On näha, et oli suundumusi,
mis kirikuisade tekstides karmilt hukka mõisteti.
Kristlus teravnes õpetuslikult,
kuid siiski võib rääkida klassikalise kristluse ajast,
mis põhineb Piibli Pühast Vaimust lähtunud tekstidel.
Nikaia kirikukogu väitlused
toimusid Uue ja Vana Testamendi tekstide põhjal.
Väga levinud on arusaam,
et kesksete asjade kohta kristluses polnudki üht käsitlust,
ometi võitles Paulus kogu jõust valeõpetuste vastu.
Siis on algsed usutunnistused - apostellik, Nikaia, Konstantinoopoli,
kus öeldakse, kuidas asjad on.
Usupuhastuses käib kogu võitlus selle pärast, mis on õige, mis vale.
Äkitselt öeldakse täna, et kunagi pole midagi õiget olnudki.
See on absurdne.
Arusaama, et algul polnud mingit õiget ega valet kristluse tõlgendust,
peegeldab ehk tänapäeva.
Tänased uurijad näevad tegelikkust, kus võitlevad erinevad nägemused.
Nad projitseerivad oma nägemuse algkristluse aega
ja mõtlevad, et tollalgi polnud midagi.
Nad on samamoodi oma aja nägemuste vangid,
kui seda kristluse kohta väidavad.
Norman Geisler võtab klassikalise kristluse hästi kokku.
Klassikalises kristluses oli 5 esimest sajandit,
4 ühist kirikukogu,
3 usutunnistust, 2 testamenti ja 1 Piibel.
Esimesele viiele sajandile oli ühine just see.
See oli ühtse kristliku kiriku aeg, misjärel kirik hakkas hajunema.
Seda võib pidada klassikalise kristluse ajaks,
kui Piibli põhjal vormiti keskseimad õpetused,
mille tähendus pole mingis seletamatus patoloogilises vimmas
vorpida teoreetilisi avaldusi kristluse kohta,
mille tuumaks on isiklik suhe Päästja Jeesusega.
Õpetuse vormimine kaitses evangeeliumi tõde sellest,
et Jeesus on ainulaadne Jumala saadetud Jumal-inimene,
kelles ainsana on pääste.
Sellepärast on tähtis õpetus Kolmainsusest,
või hilisem õpetus kaheloomuslikkusest:
Jeesuse isikus on lahutamatult nii täielik Jumal kui täielik inimene.
Seepärast on nende eest võideldud.
Kui neid asju on vormitud, on seda alati tehtud väite põhjal,
et Piiblis on meil Jumala eksimatu ja veatu ilmutus.
Seepärast põhinevad õpetuse vormimised Piiblil.
Ütlesid, et usutunnistused loodi kaitsma õpetust Jeesusest,
et meil oleks õige õpetus ja arusaam Jeesusest, kes meid päästab.
Vahel räägitakse, et me ei vaja Piibli eksimatust ega Piiblitki,
vajame vaid Jeesust. Kuidas sa sellele vastad?
Viitan mainitud õpetusvormidele.
Näiteks õpetus Jeesuse jumalikkusest,
mis räägib Jeesuse suhtest Isa-Jumalaga, kes Ta läkitas.
Presbüter Areios eitas seda. Ta oli oma aja "Jehoova tunnistaja",
kes õpetas, et Jeesus oli loodud olend.
Ta lõikas läbi sideme Isa ja Poja vahel,
mis neis Piibli järgi ühes jumalikkuses ühendab.
See tähendanuks, et Jeesus oli vaid inimene,
kuid poleks suutnud tuua inimlikkust osadusse Jumalaga.
Athanasius võitles kogu jõust Piibli eksimatu ilmutuse põhjal,
et isegi kui see on mõistetamatu, õpetab Piibel,
et Pojal ja Isal on ühine olemus tänu oma jumalikkusele.
Kõige tuumaks on see, kuidas saab Kristus olla me Päästja,
kui Ta pole samaaegselt tõeline Jumal ja tõeline inimene.
Võideldud on ka mitmete teiste õpetuste pärast.
Jeesusest Jumala ja inimesena rääkides räägitakse ka sellest,
et Jumal sai inimeseks, mis on ime.
Konverentsil viibis ka üks maailma juhtivaid imede uurijaid
Craig Keener, kelle raamat imedest on pea 2000 lehekülge paks.
Räägi temast veidi.
Ta on akadeemilisel tasemel uurinud, kas tänapäeval esineb imesid
ja kas võib usaldada Piibli väiteid imede toimumisest.
Craig Keeneriga kohtumine oli üks inspireerivamaid hetki,
ta sattus imekombel meie õhtusöögilauda.
Temas on ühendatud tugev akadeemiline teave,
ta kirjutab ulatuslikke kommentaare ja uurib asju sügavuti.
Kui mõtlen ETS-i teoloogide väljaannetele ja teadustöödele,
alates D. A. Carsonist jt,
avaldavad nii palju akadeemiliselt tõsiseltvõetavaid uurimistöid,
mida ei leidu Soome ülikoolide akadeemilises teadustöös.
Soome teoloogid on palju vähem uurimustöid kirjutanud.
Asi pole koguses, vaid ka kvaliteedis.
See lükkab ümber mõtte,
nagu oleks vastuolu usus Piiblisse kui Jumala Sõnasse
ja kaaluka, progressiivse teadustöö tegemisel.
Kui vaadata lehekülgede hulki,
kumb on innustanud rohkem teadustöid kirjutama,
võiks sellest järeldusi teha.
Keener kirjutas äsja raamatu,
mis lõi väidetavalt viimase naela skeptik David Hume'i kirstu,
kes väidetavalt tõestas, et imed pole võimalikud ega juhtu.
Keener lükkab vaieldamatult ümber Hume'i argumendid imede vastu.
Hume seadis imede lati nii kõrgele,
et kohandades samu kriteeriume teistele ajaloosündmustele,
oleks võimatu midagi ajaloos toimunut uskuda.
Ühe keskse kriitika väitel pole täna imedest midagi kuulda,
seega ei saa uskuda, et neid ka Piibli päevil toimus.
Seega peavad need olema hiljem sündinud legendid,
mistõttu evangeeliumid ei saa olla pealtnägijate tekstid.
Keener tõestab sadade erinevate juhtumite põhjal,
mida ta ise kogu maailmas uurinud on,
kus on erinevaid juhtumeid - pimedate nägemise taastumist,
surnute ülesärkamist jne -, mis on toimunud tänaste inimestega.
Kriitika, mille väitel imesid ei saa uskuda,
kuna neid täna ei juhtu, näitab vaid seda,
et vastava uurija lähiringkonnas neid kogetud pole.
Kuid ei saa öelda, et neid ei juhtuks maailmas.
Kuna neil imedel on pealtnägijad pole ka põhjust öelda,
et Uues Testamendis kirjeldatud imed ei võiks olla pealtnägijate kirjutatud.
Kes jaksab lugeda, leiab Keeneri teosest väga palju.
Oli väga liigutav, kui ta oma uurimuse kohta ütles,
et jõudis selles kohta, kus pidi ütlema:
Kui ma selle põhjal nüüd ei usu, et neid on tõesti juhtunud,
oleksin ma ebaaus.
Ta on abielus arstiga,
nii et ta on ilmselt harjunud asju ratsionalistlikult läbi katsuma.
Nii väärikatel uurijatel on selline vaimne nägemus.
On tähelepanuväärne, et Soomes on selline vastuolu.
Sellest on nakatunud ehk Soome ärkamiskristluski,
et kardetakse akadeemilist arutelu, Piibli uurimist, ajalugu
ja usu kaitsmist mõistuslikult,
nagu sellel teel võiks usu kaotatada.
See on äraspidi sama probleem.
Mõlemal suunal on tõepoolest sarnast mõtlemist.
Lõpetuseks - sina oled olnud üks, kes Soomes neid asju kaitsnud on,
mitte üksnes raamatus "Jumala Sõna - inspireeritud ja eksimatu".
Ütlesid juba, et konverents oli unikaalne kogemus,
kuid mis oli sinu jaoks tol nädalal kõige julgustavam?
Olin endast paremas seltskonnas.
Selgelt tuli esile see,
et võib usaldada Piiblisõna Jumala ilmutusena,
täiesti ausalt ja siiralt, ning teha tõsist teadustööd.
Et sellelt aluselt on võimalik teha tõsist teadustööd.
Samaaegselt see ei tapa inimestes südame sooja vaimsust,
vaid vastupidi, see toetab seda.
Kui usume Piibli eksimatut, veatut Jumala Sõna,
ning võib teha akadeemilist teadustööd,
ei hävita see inimeses tingimata sooja vaimuelu.
Asi pole selles, et kõik peaksid ülikoolis teadustööd tegema.
Võime täiel rinnal uskuda, et meil on Piiblis
Jumala inspireeritud eksimatu, veatu, usaldusväärne, tõene Sõna,
mille najal meil on hea elada ja surra.
See räägib Kristusest, kelle kaudu võime uskuda kogu elu.
Vaatamata kõigile häältele ja väljakutsetele meie ümber,
seda Sõna võib usaldada.
Aitäh, Pasi Turunen.
Aitäh, head vaatajad! Tutvuge ainulaadse raamatuga
"Jumalan Sana - inspiroitu ja erehtymätön".
Võime loota Jumala Sõnale.
Kohtumiseni nädala pärast Piiblikohvikus!
Veel üks tähtis asi -
telesaadete tegemine on tiimitöö.
Minul on eesõigus kohtuda aina huvitavamate inimestega.
Kuid siin on ka režissööre, operaatoreid ja teisi tegelasi.
Me ei suuda seda teha ilma sinu abita.
Nagu igasugune teletöö, vajab seegi majanduslikke ressursse.
Kui soovid toetada TV7 Eesti tööd,
võid helistada annetustelefonile 900 1777 (kõne hind 7 eur).
Lisainfo: www.tv7.ee
Loodan, et soovid osaleda selles saatetegemistöös!
Tõlge: Monika Jaaguri