Tervetuloa! - Kiitos.
Jinmin, olet syntynyt Kiinassa.
Kasvoit siellä. Kerro siitä. Missä päin Kiinaa synnyit?
Synnyin Shanghaissa. Valmistuin lääketieteellisestä collegesta.
Siihen aikaan oli käynnissä kulttuurivallankumous.
Kaikkien lääketieteellisestä valmistuneiden -
piti muuttaa suurkaupungeista syrjäseuduille.
Minut lähetettiin syrjäiseen Guizhou maakuntaan.
Ensin työskentelin maaseudulla Guizhoussa -
monen monituista vuotta.
Sitten Deng Xiaoping nousi valtaan.
Hän harjoitti avointa politiikkaa.
Saimme mahdollisuuden muuttaa kaupunkiin opiskelemaan.
Läpäisin pääsykokeen 35-vuotiaana.
Pääsin Kiinan ensimmäisten jatko-opiskelijoiden erään.
Olin yhä Quizhoun maakunnassa, mutta lähempänä kaupunkia.
Valmistumisen jälkeen aloin luennoida lääketieteellisessä yliopistossa.
Minusta tuli lehtori.
Sitten läpäisin opetusministeriön tutkinnon.
Pääsin Tanskaan vierailevaksi tutkijaksi.
Kulttuurivallankumouksen takia aloitimme asiat hyvin myöhään.
Kun menin Tanskaan opiskelemaan, olin jo 43-vuotias.
Kaksi vuotta myöhemmin sain työpaikan -
Helsingin yliopistosta. Niinpä tulin sitten Suomeen.
Kun tulin Suomeen työskentelemään, -
olin jo 45-vuotias.
Työskentelin eläkkeelle jäämiseen saakka 68 vuoden ikään asti -
Helsingin yliopistossa Meilahden kampuksella.
Sinulla on ansiokas työura takanasi.
Kun kasvoit Kiinassa, oliko kristinusko sinulle tuttu -
tai oliko sinulla kristittyjä ystäviä?
Sain varttua kristillisessä kodissa.
Isovanhempani olivat hartaita kristittyjä.
Myös vanhempani olivat kristittyjä, mutta he hylkäsivät uskonsa.
Ennen kuolemaansa he kääntyivät uudelleen kristinuskoon.
Lapsena kävin pyhäkoulussa ja kirkossa.
Kun kasvoin, hylkäsin uskon Jeesukseen.
Minulla on perheessäni täti.
Hän on äitini sisar.
Täti ja hänen miehensä olivat Watchman Neen läheisiä työtovereita.
Täti antoi minulle aina kristillistä materiaalia luettavaksi.
Pidin tätiäni arvossa, mutta en uskonut, mitä hän sanoi.
Koska enoni oli Watchman Neen läheinen työtoverini, -
kommunistipuolue teloitti hänet.
Watchman Nee oli tunnettu, -
kenties maailman tunnetuin kiinalainen kristitty -
ja suuri kristitty johtaja. Hänen kirjojaan on julkaistu myös suomeksi.
Hänen opetuksensa on arvokasta minullekin yhä.
Jopa äitini varoitti minua kuuntelemasta tätiäni, -
koska enoni teloitettiin. Enhän haluaisi kulkea samaa tietä?
Niinpä kieltäydyin uskomasta.
Tulin Suomeen myöhemmin, vuonna 1988.
Siihen aikaan monet lähetyspastorit Suomessa halusivat tavoittaa meitä.
Se oli erittäin hyvää aikaa. Aloin pohtia uudelleen kristinuskoa.
Tilanne oli silloin paljon neutraalimpi.
Erityisesti siihen aikaan toimivat vanha pastori Päivö Parviainen, -
Heikki Hilvo, Orlando Molina -
ja Timo Keskitalo.
He tulevat luterilaisista ja helluntailaisista piireistä.
Sitten oli Samuel Yrjölä ja Jorma Lahikainen.
He auttoivat minua henkilökohtaisesti ja koko kiinalaista yhteisöä.
He auttoivat paljon.
Ajattelen silti, että uskossani läpimurto tuli tätini kautta.
Raamatussahan sanotaan, että vanhurskaan rukous voi paljon.
Vaikka hänen miehensä teloitettiin, -
hän ei luopunut uskosta.
Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin Los Angelesiin.
Pidimme yhteyttä kirjeitse.
Hän opetti minulle aina kristinuskosta.
Se varmasti puhutteli sinua väkevästi, -
koska tiesit, että enosi teloitettiin. Siltikään täti ei luopunut uskosta.
Kyllä. Se oli vahva esimerkki.
Näin omin silmin, että hän hymyili aina. Hän oli erilainen kuin äitini.
Äitini oli aina hermostuneen ja ahdistuneen näköinen.
Täti hymyili aina. Hän oli säihkyvä esimerkki.
Hän auttoi aina muita, vaikka hänen oma elämänsä oli hyvin rankkaa.
Täti kirjoitti minulle aina kirjeitä.
Suvussani monet kyselivät: "Mikä on seuraus ja tulos?"
Eräs kirje teki minuun syvän vaikutuksen.
Täti oli kirjoittanut loppuun: "Kokeile rukoilemista."
"Mitä menetät, jos kokeilet rukoilla Herraa?"
Ajattelin, etten todellakaan menetä mitään, jos kokeilen rukoilemista.
Jokin teki vaikutuksen. Uskon, että se oli hänen rukoustensa ansiota.
Polvistuin huoneessani ja rukoilin Herraa.
Ensin rukoilin: "Herra, haluan uskoa Sinuun," -
"mutta en tiedä, mitä tehdä. Kerro Sinä, mitä minun pitää tehdä."
Rukouksen aikana koin yhtäkkiä, että olen syntinen.
Koko elämäni ajan minulla oli ollut hyvin korskeat silmät.
Herra vihaa korskeita silmiä.
Valitettavasti minulla oli korskeat silmät.
Olin hyvin itseriittoinen. En halunnut kenenkään apua.
Ajattelin: "Mitä menetän, jos rukoilen?"
Niinpä polvistuin ensi kertaa elämässäni.
Sanoin rukouksessa Herralle:
"Tahdon todella uskoa Sinuun," -
"mutta kaikki aiemmat uskoni Maoon ja kommunistipuolueeseen" -
"ovat kariutuneet. Haluan uskoa, mutten pysty. Mitä teen?"
Rukouksen aikana koin yhtäkkiä, että olen syntinen ihminen.
En ollutkaan niin hyvä kuin olin kuvitellut.
Ensimmäinen tärkeä asia oli se, että minulla oli korskeat silmät.
Ylpeilin itsestäni.
Ajattelin, että kaikki saavutukseni olivat omaa ansiotani.
Ajattelin, etten tarvinnut kenenkään apua, -
en edes Herran enkä Jumalan. Vain minä voin auttaa itse itseäni.
Rukouksen aikana koinkin yhtäkkiä, etten voi auttaa itse itseäni -
ja että moni asia elämässäni oli tapahtunut Jumalan armosta.
Koin itseni saastaiseksi. En ollutkaan niin hyvä kuin kuvittelin.
Aloin itkeä. Itkeminen ei ole minulle helppoa, -
sen takia mitä olin kokenut kulttuurivallankumouksessa.
Liian paljon kyyneleitä vuodatettiin. Sen jälkeen en itkenyt juuri ikinä.
Tämä itku monia vuosia myöhemmin -
oli ensimmäinen kerta, kun itkin Herran edessä.
Aloin automaattisesti itkeä vuolaasti.
Sen jälkeen oloni oli huojentunut. Se tapahtui vuonna 1991 tai 1990.
En enää muista tarkasti.
Sen jälkeen aloin miettiä elämääni. Päätin lähteä seuraamaan Jeesusta.
Suomalaisten pastorien sekä veljien ja sisarten avustuksella -
kävin kasteella vuonna 1993.
Se oli pääsiäisen aikaa vuonna 1993.
Vuonna 1994 sain Herralta vahvan kutsun.
Herra pyysi, -
että menisin mukaan perustamaan kiinalaista seurakuntaa Helsinkiin.
Siitä asti, vuodesta 1994 eteenpäin -
olen ollut uskollinen Herran kutsulle.
Puhutaan siitä lisää kohta. Palataan vielä aikaan, jolloin olit Kiinassa.
Sanoit uskoneesi Maoon ja kommunisteihin, -
mutta se kaikki mureni.
Pettyivätkö miljoonat kiinalaiset systeemiin kenties samalla tavalla?
Kyllä.
Nykyäänkin suurin ongelma ovat varmasti ne, jotka eivät usko lainkaan.
Ihmiset ajattelevat, että kaikki pyörii heidän itsensä ympärillä.
He itse ovat maailman keskipiste.
Ei siis ole mitään, mihin uskoa.
Ihmiset ovat pettyneet politiikkaan ja järjestelmään.
Kun olin nuori 1950―60-luvuilla, meillä oli vahva usko, -
mutta kohde oli väärä: Mao. Häntä pidettiin jumalana.
Sellainen usko kariutuu.
Se tuntui ontolta sydämessä.
Milloin ymmärsit, ettei Mao ollutkaan hyvä mies?
Nyt voimme lukea kirjoista hänen kaksoiselämästään.
Kansa kärsi köyhyydestä, ja samaan aikaan hän eli hyvin ylellisesti.
Et tiennyt sitä, kun olit nuori.
En tiennyt, mutta tietyllä tavalla kyllä käsitin, -
ettei hän olekaan niin luotettava.
Epäluottamus Maoa kohtaan alkoi viritä vuonna 1967.
Olin vielä 1967 opiskelija lääketieteellisessä collegessa.
Nykyään sitä kutsuttaisiin lääketieteelliseksi yliopistoksi.
Emme pystyneet opiskelemaan.
Olimme punakaartilaisia. Kaikki olivat punakaartilaisia.
Taistelimme toisiamme vastaan.
Asiat eivät olleet niin kuin piti.
Olin 24―25-vuotias. Minulla oli omat aivot, joilla ajatella.
Oloni ei ollut siihen aikaan kovinkaan hyvä.
Sitten yhtäkkiä Lin Biao nousi vallan portaita ylöspäin.
Kun kokoonnuimme, piti huutaa kolme kertaa: "Kauan eläköön Mao!"
Kaksi kertaa piti huutaa: "Lin Biao!"
En muista, mitä hänelle piti huutaa. Kerran piti huutaa Maon vaimolle.
Lin Biao oli Maosta seuraava.
Yhtäkkiä hänestäkin tuli esiin nurja puoli.
Oli monia asioita, jotka alkoivat tuntua ristiriitaisilta, -
kun ajatteli omilla aivoillaan.
Heräsin ajattelemaan sitä noin vuonna 1967.
Siihen aikaan meitä opiskelijoita kerättiin kuorma-auton lavalle.
Kapusimme auton kyytiin. Emme tienneet, minne meitä vietiin.
Auto ajoi professorin kotiin.
Meitä käskettiin tunkeutumaan professorin kotiin.
Tuhoamaan kaiken.
Vain koska hallinto piti professoria vihamiehenään.
Emme edes tienneet syytä, kun nousimme kuorma-auton lavalle.
Se ei tapahtunut vain kerran vaan monta kertaa.
Kaikki nousivat kyytiin ja menivät tuhoamaan toisten koteja.
Se ei ollut 24―25-vuotiaan koulutetun ihmisen arvolle sopivaa.
Uskosi kommunismiin mureni silmiesi edessä.
Kun opit tuntemaan Jeesuksen, se oli jotakin aivan muuta.
Se oli jotakin täysin muuta.
Usko Jeesukseen voimistuu päivä päivältä. Se ei ikinä vähene.
Jos usko olisi valhetta, olisin kyllä huomannut sen tähän mennessä.
Vaikka olin vasta 25-vuotias -
eikä meillä siinä vaiheessa ollut mitään tietoa asioista, -
tajusin silti, että usko kommunistipuolueeseen on harhaa.
Nyt olen 70-vuotias.
Pääsen käsiksi kaikkeen tietoon. Voin lukea antikristillisiä kirjoja.
Ne ovat vapaasti saatavilla. Silti uskoni vahvistuu päivä päivältä.
Se tarkoittaa, että usko on totta.
Ymmärsit oman syntisyytesi ja Jumalan anteeksiannon, -
kun olit Suomessa. Eikö niin?
Kyllä.
Millaista oli kääntyä kristityksi, kun asuu vieraassa maassa?
Kuten huomaat, en osaa suomen kieltä.
Se on tietysti oma syyni.
Olin liian vanha, kun tulin Suomeen. Työympäristössäni puhuttiin englantia.
Oman haasteensa tuo se, ettei puhu suomea.
Se on kuitenkin kiinni molemmista osapuolista.
Minulla maahanmuuttajana on avoin mieli.
Näen, että suomalaisissa on omat vajavuutensa.
He ovat sulkeutuneita ja vähäsanaisia.
Toisaalta heidän sydämensä on hyvä.
Olen saanut työpaikaltani monia ystäviä.
Minulla on sieltä eräs hyvä ystävä, vaikka olen jäänyt eläkkeelle.
Hän on vähäpuheinen, mutta olemme silti ystäviä.
Minusta on kiinnostavaa tutustua suomalaisiin.
En kokenut sitä vaikeaksi, -
vaikka en osaa puhua suomea.
Ikinä ei ole tullut riitaa naapurien kanssa.
Ovatko suomalaiset suhtautuneet sinuun hyvin?
Ovat kyllä.
Kuulut Pohjoismaiden kiinalaiseen kirkkoon.
Tässä on kartta.
Pohjoismaiden kiinalaisella kirkolla -
on seurakuntia Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Seurakunnat ovat kiinankielisiä.
Monissa seurakunnissa on pastori, -
mutta Suomessa ei ole vakinaista pastoria.
Tukholman pastori käy täällä usein.
Onko teitä Helsingissä noin 60 henkeä? - Kyllä, suunnilleen.
Aiemmin kokoonnuimme kansain- välisessä kristillisessä keskuksessa -
Ruoholahdentie 16:ssa.
Koska tilat menivät remonttiin, meidän piti muuttaa.
Valitettavasti emme ole vielä löytäneet toimivaa ratkaisua.
Saamme kokoontua Vapaakirkon hienoissa tiloissa Annankadulla.
Voimme järjestää siellä jumalanpalveluksia.
Valitettavasti tilat ovat varatut kello 17:ään asti.
Aloitusaika kello 17 ei ole meille hyvä.
Monet seurakuntalaiset työskentelevät ravintoloissa.
Heidän työaikansa alkaa juuri klo 17.
Etsimme paikkaa, jossa voisimme järjestää jumalanpalveluksen aamulla.
Kerro ihmeessä, jos sinulla on tiedossa jokin sopiva paikka.
Rukoillaan asian puolesta. Luulisi, että Suomesta löytyisi sopivat tilat, -
jossa voitte kokoontua.
On ihanaa, että teillä on nämä seurakunnat.
Näetkö Jumalan uutta liikehdintää kiinalaisten parissa nykyään?
Kyllä. Jumala on lähettänyt paljon nuoria opiskelijoita -
opiskelemaan Suomeen.
Nykytilanteessa opiskelijoista suuri osa palaa takaisin Kiinaan.
Ei ole niin kuin ennen, että kaikki halusivat jäädä ulkomaille.
Jos jaamme heille evankeliumia, -
on kuin olisi lähetystyössä Kiinassa, eikä tarvitse itse mennä Kiinaan.
Meillä on säännöllisesti evankeliointikokouksia Otaniemessä.
Seurakunnassamme käy paljon nuoria opiskelijoita.
Kohtaamme myös haasteita, koska meillä ei ole vakinaista pastoria.
Tukholman seurakunnan pastori yrittää käydä täällä joka kuukausi.
Tietenkään hän ei pysty tulemaan edes kerran kuussa.
Seurakunnassamme käy myös lähetystyöntekijöitä Britanniasta.
He ovat Kiinalaisen kristillisen lähetyksen työntekijöitä.
He tekevät lähetystyötä koko Euroopassa.
Se on meille avuksi.
Silti on iso ongelma, ettei meillä ole vakinaista pastoria.
Kun Pohjoismaihin muuttaneet kiinalaiset kääntyvät kristityiksi, -
he palaavat usein takaisin Kiinaan evankelioimaan.
Kiina on valtava kansa.
Kiinassa on ainakin 1,3 miljardia asukasta.
Suomalaiset ovat sen rinnalla häviävän pieni kansa.
On upea juttu, että Herra toimii näin.
Kertoisitko lopuksi, mikä on sinulle tärkein asia uskossasi -
nyt Jeesuksessa?
Tärkein asia minulle nyt on se, -
mitä Raamattukin opettaa:
Minun pitäisi iloita Hänen Sanastaan ja laistaan.
Minun pitäisi tutkia Hänen lakiaan päivin ja öin.
Minäkin vanhalla iällä voin saada viisautta Häneltä.
Voin käyttää viisauttani ja opettaa seurakuntamme nuoria.
Koska meillä ei ole pastoria, kuulun seurakunnan vanhimpiin.
Minun pitää ensin itse ymmärtää Herran Sanaa ja lakia.
Vasta sitten voin johtaa muita -
kulkemaan Herran tiellä.
On mahtavaa, miten voit lahjoillasi palvella omaa kansaasi -
ja omaa seurakuntaasi.
Voit elämänkokemuksesi ansiosta auttaa nuoria.
Jinmin Miao, kiitos, että tulit vieraakseni.
Toivotan työhösi Jumalan siunausta ja johdatusta.
Antakoon Hän vielä monta hyvää palvelusvuotta.
Kiitos! Rukoilkaa puolestamme.
Muistamme teitä. Rukoillaan vielä ohjelman loppuminuuteilla.
Herra, me kiitämme Sinua siitä työstä, -
jota olet tehnyt Jinmin Miaon elämässä.
Pyydämme johdatustasi.
Anna Helsingin kiinalaiselle seurakunnalle kokoontumistilat.
Pyydämme johdatustasi tässä asiassa.
Laskemme kaiken käteesi. Kiitos työstä, jota teet kiinalaisten elämässä.
Jeesuksen nimessä, aamen.
Kiitos, että tulit ohjelmaamme. Siunausta!
Suomennos: Marianne Tenetz