Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna on meil külas kaks meest Rahvamisjonist.
Stuudios on misjonitöö juht Mika Tuovinen
ja misjonitöö asejuht Jukka Kallioinen.
Nii et külas on misjonimehed.
Mika, pidasid hiljuti kõne,
kus määratlesid olulised suunad misjonitöös.
Esimene neist oli: Jumal on.
Üsna põhjalik asi.
Tahtsin edastada oma inimestele Rahvamisjoni nägemust,
miks teeme misjonitööd.
Kogusin jutlusse meile olulisi asju.
See kõik lähtub Jumalast, sellest et on olemas Jumal.
Piibel räägib Temast ja Tema tegudest
ning ka Tema omadustest, sellest kes ja mis Ta on.
See on inimese seisukohast olulisim küsimus,
et Jumal on, milline Ta on, ja mida Ta teeb.
Huvitaval kombel kogevad pea kõik inimesed maailmas, et Jumal on.
On väga vähe neid,
kes ütlevad, et mingit Jumalat või jumalusi pole olemas.
Enamikule inimestest on Jumala olemasolu selge
ja Ta on kogu elu lähtekoht.
Teiseks rääkisid sellest, et Jumal on loonud kõik inimesed.
Mis selle juures tähtis on?
See on tähtis seetõttu, et inimene leiaks oma koha.
Inimene on mosaiigitükk, kes teab kuhu ta kuulub -
osadusse Jumalaga.
Inimene on terviklik, kui kõik tükid on omal kohal.
Jumal on Looja
ja seetõttu teab inimene, mis on elu mõte ja mida elus teha.
Jumal vastab neile küsimustele.
Jukka, oled töötanud Jaapanis. Kuidas seal loomismõte ilmneb?
Inimesed usuvad teistsugust Jumalat kui kristluses.
Aga kuidas loomisega lood on?
Loomine oli minu töös huvitav teema.
Sellest oli hea alustada inimestega, kes kristlusest midagi ei teadnud.
On võimas öelda, et on olemas Jumal,
kes sind on loonud, kes tundis sind juba enne su sündi,
kes su emaüsas on voolinud, võtnud emalt-isalt geene
ja teinud sellise imelise inimese nagu sa oled.
Sellega oli hea vestlust alustada.
Meil räägitakse siin täna palju inimväärikusest
ja inimese eesmärgist.
Kas sealgi on tähtis, et inimene saab oma mõtte
ja väärtuse sellest loomisest?
Jah. Oli kogemusi peredega, kus oli arengupuudega laps,
keda üldse ei hinnatud, keda varjati
ega räägitud kellelegi tema olemasolust.
Siis oli hea öelda, et kõik on sama väärtuslikud,
See aare lähtub loomisest.
Teiseks rääkisid vastuolulisel teemal,
et kõik inimesed on pattu teinud.
Sel on väga radikaalsed tagajärjed.
See on oluline, kuna ilma selleta
pole võimalik mõista ei kiriku ega misjoni tööd.
Inimene on loodud osadusse Jumalaga,
kuid inimene langes pattu ja sattus Jumalast lahku.
Jumala mosaiigist puuduks nagu üks tükk,
seal on üks inimesekujuline tühimik.
Jumala loomistöö rebiti tükkideks.
Kuna inimene on Jumala loodud, ta siiski otsib Jumalat.
Usundid on minu meelest tekkinud inimese soovist Jumalat leida.
Pattulangemise tõttu on inimeses ka teine pool.
Ta armastab Jumalat ja tahab osadust Temaga,
kuid samas ta pidevalt põgeneb Jumala eest,
sest kardab Jumalat.
Pattulangemise tagajärjed on Piibli järgi väga radikaalsed.
Suurim maapealne tagajärg on see, et põgeneme Jumala eest,
kuid radikaalseim tagajärg ootab meid igavikus.
Patu tõttu ootab inimest igavene lahusolek Jumalast,
igavene hukatus. Väga radikaalne asi.
Tundub, et ükskõik kus maailma otsas inimene ka ei elaks,
mõistab ta, et on isekas, egoistlik ja elab valelikku elu.
Inimesel on selle kohta mingisugune taju,
ükskõik kus kohas sa ka inimesi ei kohtaks.
Tahtsingi küsida töö kohta, mida Soomeski teete -
kuidas rääkida inimestele pattulangemisest.
See on raske teema. Kuidas see õnnestub?
See ongi raske asi. Inimene põgeneb selle eest,
ei taha seda tunnistada ega möönda, et on patune.
Teleris ütles kord üks kuulsus: Mina küll pole pattu teinud.
Patu mõiste on kaotsi läinud ilmselt ka soomlastel.
Kui kuulutatakse Jumala sõna, nii käsuseadust kui evangeeliumi,
tuleb ka patutunnetus.
Kui ei öelda, et miski on vale, ei saa inimene seda ka tajuda.
Need ei nulli teineteist ära, vaid täiendavad.
Inimene on samaaegselt loodud ja äärmiselt väärtuslik,
kuid ometi langenud patune.
Jah. Mõne aja eest küsitleti paavsti.
Küsiti, kuidas ta end esitleks.
Ta vastas, et on eelkõige patune, ning alustas sellest.
Võib olla lihtne öelda, et olen patune inimene.
Aga patune tähendab konkreetsete pattude tegemist.
Mõned võivad lihtsalt aktsepteerida, et on patused,
kui aga mõnele konkreetsele patule osutada,
küsib ta vihaselt, kelleks sa end pead.
Ilma patu radikaalse tähenduseta ei suuda me mõista Jumala olemust,
inimest, päästet ega misjonitööd.
Kui me ei mõista, et oleme patused,
ei mõista me Jeesuse ristisurma. See jääb mingiks veidraks mõtteks.
Räägime sellest kohe rohkem,
kuid sinu järgmine punkt oli: Jumal räägib.
Jah. See on väga huvitav.
Keset inimese eraldumist Jumalast on Jumal alati inimest otsinud,
temaga rääkinud, tahtnud inimest leida ja näidata,
kuidas leida tee tagasi Jumala juurde.
Osa sellest toimub looduse kaudu. Inimene võib mõista, et Jumal on.
Pea kõik inimesed maailmas teavad, et Jumal on.
See on üldine ilmutus, mis aga ei räägi veel,
kes Jumal on ja mida Ta tahab.
Seepärast valis Jumal ühe inimese, Aabrahami.
Ta valis kõigi maailma rahvaste seast ühe rahva, juudid,
kelle kaudu ta tõi ilmutuse oma tahte kohta.
Ta tuli Jeesuses maailma, ja andis Piibli.
Jumal on niimoodi rääkinud, mis näitab Tema armastust.
Meil on Jumal, kes räägib endast Piiblis.
Teoloogias eristatakse üldist ja erilist ilmutust.
Kas võiksite seda veidi avada?
Mida tähendab üldine ja mida eriline ilmutus?
Üldine ilmutus tähendab seda, mida kõik inimesed üldiselt teavad,
sõltumata usust ja asukohast.
Igaüks on võimeline teadma, et Jumal on olemas.
Kuid siia see jääb.
Vahel on sellega seotud ka teadmine, et peame kord Jumalale aru andma.
Seepärast on erinevates usundites
Jumalale lähenemiseks erinevaid viise.
Inimesel on sisimas teadmimne, et Jumalale tuleb ohverdada
ja eksisteerib vajadus Jumala juurde pääseda.
Eriline ilmutus on see,
kui Jumal räägib, mida Ta meist mõtleb
ja kuidas Teda leida.
Eriline ilmutus ilmneb Piiblis ja Jeesuse Kristuse isikus.
On huvitav, et kõigis usundites püütakse Jumalale läheneda.
Kui aasta eest Jaapanis käisin, üllatas mind,
et sõltumata inimese haridusest võis tal olla kodune altar,
kus oli mingi jumala või vaimu kuju,
kelle ette toitu pandi.
Kedagi halvustamata tundub väga eriline,
et mõni usund keskendub konkreetselt sellistele jumalustele.
Ometi ütlevad nad, et neil pole mingit usundit.
Statistika järgi ütleb 84% neist, et neil pole mingit usundit,
Samas peab 84% end šintoistiks ja 84% budistiks.
Ometi on neil mingi hirm, et ehk siiski on midagi kuskil
ja loodetakse siiski erinevatele jumalatele.
Jaapaniski on 8 miljonit jumalat.
Jumalaid leidub kõigis usundeis.
Kõik inimesed otsivad ja kummardavad midagi kõrgemat.
Minu teoloogias on loomise ja pattulangemise järel
kandvaks mõtteks see, et inimene otsib.
Ta teab, et Jumal on olemas, ja tahab Teda leida,
ning toob näiteks selliseid roaohvreid.
Samas ta siiski põgeneb.
See on meie teoloogia lähtekoht.
Inimene on Jumalaga vastuolus.
Loomuliku Jumala tundmise põhjal.
Samas inimene siiski otsib.
Kui ta kohtab evangeeliumi ja leiab sealt elava Jumala,
leiab ta rõõmu, kui sellele oma elu avab.
Kõigis kultuurides,
ka Soomes kasvab huvi eriliste usundite vastu.
Järgmiseks punktiks oli üks tuumikteema: inkarnatsioon.
Mida see raske sõna tähendab?
See tuleb ladina keelest. 'carnea' tähendab 'liha'
ja inkarnatsioon tähendab,
et Jumal ise tuli Jeesuses maailma kadunuid otsima.
Teoloogid on arutanud, kas Jeesus oleks tulnud ka siis,
kui pattulangemist poleks olnud?
Mõnede arvates Ta oleks tulnud.
Kuid teame, et Ta tuli eelkõige patte lepitama.
Jumal, kes meid lõi, kelle vastu me eksisime,
hakkas meiega rääkima pattulangemises, Aabrahamis,
kuidas Ta ühel päeval tuleb naise seemnest maailma
ning hävitab kõik mao väe ja ostab inimese endale tagasi.
See on Piibli punane joon:
Jumal valmistab oma tulekut Vanas Testamendis ette
ja Uus Testament räägib, mis siis juhtus.
On hämmastav mõelda, et Jumala loodud universumist
on olemas veel võimsam olend, kes sündis maailma väikse lapsena.
Kas Jumal ise on vastus meie otsingutele
ja tuleb meie keskele?
Siia otsimine lõpebki: Siin on vastus. Selline ma olen.
Jumal nagu ilmutaks end lõplikult.
Nii see on.
Kui seda nii Soomes kui maailmas räägitakse,
kuidas see teie kogemuse järgi vastu võetakse?
Jaapanis räägin neile, et Jumal sündis neitsist,
oli beebi räpases tallis ja suri lõpuks ristil.
Seda peetakse hullumeelseks, täiesti arusaamatuks mõtteks.
See ei saa ometi Jumal olla!
Kui nad rohkem piiblisõna kuulevad, on märkimisväärne,
kuidas see hullumeelsus äkitselt väeliseks rõõmusõnumiks muutub.
Usk sünnib tasapisi Piibli sõna kuulutmisega.
Ka moslemite seas on samamoodi.
Usutakse, et Jeesus oli patuta, kuid siiski vaid inimene.
Kuna Jeesus oli hea inimene,
ja Jumal ei lase headel kannatada,
siis järelikult Jeesus ei surnud ristil,
vaid suri keegi teine tema eest, ja Jeesus võeti taevasse.
Nii õpetab islam.
Muidugi on see radikaalne mõte, et umal ise tuleks Jeesuses maailma.
See kristluse põhisõnum on igal pool radikaalne.
See on kuidagi solvav, et Jumal oma verd valab.
See ei sobi inimese otsingutega.
Otsime midagi peent ja kosmilist, mingit uhket Jumalat,
ja äkitselt leiamegi ta enda keskelt mähkmetes.
Siis suri Ta veel ristil ja Teda võib leida vaid nii,
et palud Ta oma ellu ja usud Teda,
ning sellega kaasnevad kõik taeva aarded.
Inimene tahab omi tegusid.
Kuid Jumala tegu lõpetas selle kõik
ja me ei saa leida Jumalat muidu kui Tema määratud viisil.
Kas see on ka armastuse osutamine?
Inimest õpid ju parimini tundma temaga isiklikult kohtudes.
Ka Jumal tuli meiega isikuliselt kohtuma.
Sinu järgmist mõtet ei tasu misjonitöö tegelasena imestada:
Jumal annab misjoniülesande, Jumal annab sõnumi
ja Jumal annab väe.
Sõnum sellest, et Jumal sai inimeseks
tuleb viia kõike maailma. Kas see on meie ülesanne?
Jah. Petlemmas ja Jeruusalemmas toimunust tuleb rääkida maailmale.
See ülesanne anti kristlastele.
Üks probleem, miks inimesed nii Soomes kui maailmas
piisavalt Jeesuse poole ei pöördu, on selles,
et nad ei kuule piisavalt sõnumit Jeesusest.
Väega seoses meenuvad Apostlite teod.
Misjonikäsk antakse evangeeliumide lõpus.
Apostlite tegudes misjonikäsku eriti enam ei põhjendata.
Seal öeldakse, et kui teisse tuleb Püha Vaim,
saate te väe.
On käsk, kuid Püha Vaim on see,
kes annab jüngritele väe evangeeliumi levitada.
Püha Vaimu tööst räägitakse täna väga palju.
Aga eriti palju ei räägita sellest,
et Püha Vaimu ülesanne on meid misjonitööle läkitada.
Misjonitöö on ülesanne, mille Jumal andis oma kogudusele.
Püha Vaimu töö on kindlustada, et misjonikäsku teostatakse,
et kuulutatakse evangeeliumi ja inimesed tuleksid usule.
Apostlite tegudes viis Püha Vaimu vägi ja juhatus
tihti ka raskustesse.
Aga inimeste Püha Vaimuga täitumisest rääkides öeldakse,
et nad kuulutasid julgelt Jeesusest. See oli tunnuseks.
Tänagi on kristlased aktiivsed erinevates valdkondades.
Kas kõik kristlased näevad seda ülesannet nii kirkalt kui peaks?
Kahjuks mitte.
Kui ise 1960. aastail kirikunoortega ühinesin,
õpetati, et misjonitöö kuulub igale usklikule.
Oli iseenesestmõistetav, et sa oled kas mineja või läkitaja,
ja ei määratud, kumb auastmelt olulisem on.
Pauluse kohta õpetati,
et ta tundis end nii tarkade kui rumalate võlglasena.
Ta oli saanud Jumalalt nii suure anni -
igavese elu, Jeesuse -,
see polnud mõeldud vaid Paulusele, vaid kõigile ta õdedele-vendadele.
Ja kuni ta polnud sellest kellelegi rääkinud, oli ta võlgu.
See on minussegi sööbinud:
Seni kuni maailmas on kasvõi üks, kes pole Jeesusest kuulnud,
olen ma talle võlgu.
Ka mina, kui Jumal mulle nooruses misjonikutse andis
ja misjonikäsk elavaks muutus, mõtlesin, kuidas võiksin elada nii,
et taevas oleks kasvõi üks inimene,
kes on minu abil hukatusest pääsenud.
Kuigi usuletulek on Püha Vaimu töö,
Püha Vaim siiski kasutab meid puudulikke inimesi.
Tahtsin juba noorena, ja tahan tänagi elada nii,
et võiksin aidata inimestel Jeesusele loota.
Ja et praegu Soomes töötades võiksin julgustada noori ja vanemaid
minema ja palvetama ning misjonitööd toetama.
See on maailma tähtsaim ja parim ülesanne.
Ja see pole mingi ahistav sundus.
See on pigem midagi meeldivat: võimalus sellises töös osaleda.
Saan kas ise kuulutada või võimaldan seda,
et keegi teine pääseb kuulutama.
Kui meeldiv töö see on! Ja selle vilju näeme taevas.
Kuidas see praktikas teostub?
Mõned saavad kutse, vastavad sellele ja lähevad maailma otsa.
Kõik ei saa erinevatel põhjustel minna,
vaid veedavad oma elu kuskil Soomes, käivad tööl.
Kuidas saab tavakristlane osaleda Jumala globaalses misjonitöös?
Selleks on erinevaid viise.
Palvetamine on üks tähtsamaid.
Võib palvetada misjonitöö, misjonäride ja kohalike usklike eest.
Võib ühel või teisel moel ka kodumaal Jumala sõna kuulutada.
Majanduslik toetus on samuti väga tähtis.
Läkitaja ei saa saata läkitatut materiaalse toetuseta tööd tegema.
Mulle on oluline mõte kutsumusest.
Inimene peab eelkõige oma kutsumist teostama.
Mõnel on kutsumus kodumaal Jumalat teenida
ja see on väga tähtis.
On olemas argiülesanded ja argised kutsumused.
Mõned lähevad aga misjonitööle.
On oluline, et kõigil kristlastel oleks südames mure,
kas evangeelium saab ikka kogu maailmas kuulutatud.
Tahaksin, et kristlase tunnuseks oleks mure hingede pärast,
nende pärast, kes ei tunne Kristust.
Et nad keset argielu palvetaksid ja toetaksid misjonitööd
ning osaleksid mõnes misjoniringis.
On väga tore mõte, et iga kristlane on globaalne kristlane,
kes võib iga hommikul või õhtul palves maailmale ringi peale teha
ja palvetada töötegijate eest,
šintoistide, moslemite ja juutide eest,
et evangeelium avaks südameid.
Palveski on meil tohutud võimalused.
Ka praktilistel ülesannetel kohalikus koguduses,
nagu ürituste korraldamine, koristamine, lauakatmine,
küpsetamine, on väga tähtis osa.
On tähtis, et inimestel oleks koguduses tore olla
ja nad saaksid koos teenida.
See innustab ka teisi ja nii liigub ka sõnum edasi.
Aeg on kohe otsakorral.
Öelge lühidalt, mis teid selles töös kõige enam motiveerib?
Mis inspireerib teid päevast päeva seda tööd tegema?
Minu jaoks on see Jumala armastus.
Olen ise Jumala armastust nii palju kogenud, täitunud sellega,
nii et palvetan, et armastus võiks minu kaudu teistele levida
ja saaksin rääkida neile Jeesusest, et nad päästetud saaksid.
Vaatan kogu elu ja tööd ka igaviku perspektiivist,
mitte üksnes maise elu aspektist.
Minu jaoks on see igavene elu:
kes usub ja keda ristitakse, saab päästetud.
Tahan teha tööd nii, et inimestes sünniks usk
ja nad pääseksid Taevasse.
Aitäh, et rääkisite Rahvamisjoni tööst.
Jumal õnnistagu seda ja kõiki teisi misjoniühendusi,
et evangeelium leviks maailma äärteni!
Aitäh, head vaatajad!
Kas sina oled juba võtnud oma koha Jumala globaalses misjonitöös?
Sõltumata sinu andidest ja tööst,
on alati võimalik osaleda ses ülemaailmses missioonis,
mis viiakse Jeesuse sõnul täide, enne kui Ta kuningana naaseb.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Veel üks tähtis asi -
telesaadete tegemine on tiimitöö.
Minul on eesõigus kohtuda aina huvitavamate inimestega.
Kuid siin on ka režissööre, operaatoreid ja teisi tegelasi.
Me ei suuda seda teha ilma sinu abita.
Nagu igasugune teletöö, vajab seegi majanduslikke ressursse.
Toeta TV7 Eesti kanalit annetusega! Saaja: Taevas TV7
Swedbank 221048388411 SEB 10220109461019
Loodan, et soovid osaleda selles saatetegemistöös!
Tõlge: Monika Jaaguri