Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Täna räägime raskel ja tundlikul teemal,
kuid sellest tuleb rääkida - abordist ja sellega seonduvast.
Mul on külas Outi Papunen. - Tere tulemast saatesse! - Aitäh.
- Juhid Iduprojekti. Räägi sellest veidi.
- Projekt pakub abi ootamatute raseduste puhul
ja abordi järel.
Meile võib helistada ja vestelda.
Pakume positiivseid lahendusi ja erinevaid alternatiive.
Meil on ulatuslikud tugivõrgustikud, et aidata neil rasedus lõpuni kanda.
Püüame anda konkreetset abi,
kui inimene on üksi ja tal pol kuskilt tuge leida.
Abortiteinuile pakume samuti võimalust vestelda
ja sama läbielanute tugigruppe.
Tegutseme mitmes kohas, peakorter asub Tamperes.
- Teie 2004. a alanud projekt on üsna kiiresti kasvanud
ja nüüd on teil juba 5 harukontorit.
- Jah. Töö rajaneb paljuski koolitatatud vabatahtlike abil.
Kiire laienemine on kindlasti Jumala ime.
- Jätkame sel teemal hetke pärast.
Kuidas sa ise selle töö juurde jõudsid?
- See on üllatav lugu. Olin erivajadustega laste õpetaja.
2003. a ilmselt mõtlesin, et abort pole hea asi.
Mõne sõbraga olime sellest rääkinud. Vanaemale tehti kunagi abort.
Erilist isiklikku kogemust ega suundumust mul polnud.
Osalesin Tamperel oikumeenilistel palvekoosolekutel,
Palvejuht palus mul juhtida laste ja noorte teemat.
Küsisin kodus Jumalalt, kuidas seda teemat käsitleda.
Kuulsin selget häält: Abordid on Minu ees lahendamata asi.
See oli nii võimas kogemus, et lausa ehmusin.
Mõtlesin: kus Piibel sellest räägib?,
et mõista, kes minuga rääkis.
Meenus 5. käsk: Ära tapa!
Mõistsin, et toimub midagi suurt.
Rääkisin palveööde juhile, mis Jumal esile oli toonud.
Järgmisel palveööl tunnistasime, nagu Nehemja ja teised Piiblis,
oma rahva ja perede esindajaina Jumala ees patte, ka aborte,
ja palusime andestust. Pakkusime end Jumala kasutusse.
See oli väga väike algus.
Praktiliselt hakkas asi liikuma järgmisel suvel,
kui hakkasin aborditeemat uurima ja leidsin erinevaid kriisivõrgustikke.
Otsustavaks sai osalemine Peterburis toimunud seminaril
"Armusaanud ja vabastatud".
Ma ei teadnud, millega täpselt tegemist.
Olime paar-kolm päeva grupiga, kus olid peamiselt vene naised,
ja kus käsitleti kas enda või lähedaste aborte.
See oli tugev emotsionaalne kogemus.
Aimasin veidi valu, mida naine võib abordi järel tunda.
Mõistsin, et see on suur valu ka meie rahva juures.
Hakkasime väikse grupiga palvetama.
Üllatuslikult avanesid Tampere NMKY-le kiiresti uksed.
Aasta pärast võtsin end töölt lahti ja nüüd jätkan siis selles suunas.
- Iduprojektis on kaks suurt tervikut -
üks on abi osutamine ootamatute raseduste puhul.
Räägi sellest veidi täpsemalt. Kui palju seda Soomes esineb?
Ja mida peaks sellisel puhul tegema?
- Meil on üleriigiline usaldustelefon,
kuhu võib helistada viiel päeval nädalas.
Meil on ka nõuandlad.
Julgustame vestlema ja suuname mõtlema alternatiividele.
Paljud on shokiseisundis või paanikas,
ning abort näib lihtsa lahenduse ja väljapääsuna olukorrast.
Hiljem selgub, et paljudele see siiski polnud lihtne lahendus.
Tahaksime ärgitada arutelu ja anda mõista,
et saadaval on praktiline abi, pole vaja üksi jääda,
ja abordile on alternatiive, ka adopteerimise näol.
Et mõeldaks sügavamalt järele ega otsustataks paanikaseisundis.
- Kui vanad naised teid üles otsivad?
- Ootamatute raseduste puhul peamiselt 20-30-aastased naised,
kes oskavad abi otsida.
Mingil määral helistab ka verinoori, peamiselt siiski veidi vanemad.
- Kui inimene on sellises olukorras, võib ta minna arsti juurde,
kes võib talle ka asju seletada.
Mis teie puhul teistmoodi on?
- Meil on kindlasti rohkem aega vestelda.
Arstidel on kiire ja vahel ei julgeta kõigest rääkidagi.
Meil on aega rääkida, ja kindlasti kõigist võimalustest,
aidata inimestel rahulikult järele mõelda.
Tihti sunnivad selleks olukorrad, mingid hirmud ja lootusetus.
Püüame ka lootust pakkuda - asjad saavad korda,
rasedus ei ole katastroof, vaid hea asi.
Elu on alati kingitus, mis tahes oludes.
- Teil on broshüür "Abi ootamatu raseduse korral".
Kus te seda levitate?
Mäletan, et nägin Ameerikas tohutut plakatit:
Kui oled rase, võta meiega ühendust, enne kui aborti teed!
Sai helistada ning hiljem vaimset ja praktilist tuge.
Kuidas teie endast teavitate?
- Meilgi on mõned tänavareklaamid,
kuid peamiselt leiab interneti teel.
Nii Tamperes kui Helsingis teeme koostööd ka tervishoiuasutustega.
Meie broshüüre on kliinikute vastuvõturuumides.
Ka osad arstid jagavad neid vajaduse korral välja.
- Kui keegi tahab sellest rääkida,
on olemas teine inimene, kes teda kuulab.
- Jah. See on peamine, millega aidata tahame.
- Teil on ka paranemisprogramm neile, kes on aborti teinud.
Kas mõistan õigesti, et aborditegemine võib aastate
või isegi aastakümnete pärast väga valulikult esile tõusta?
- See on tõesti nii.
Meie 2004. aastast toiminud tugirühmade vanimad kliendid
on olnud rohkem kui 70-aastased ja noorimad 15-16-aastased.
See võib esile kerkida erinevates oludes.
Vahel tundub, et sellest on üle saadud,
kuid see võib menopausi ajal esile kerkida.
Elatanuna elu üle järele mõeldes võib samuti süütunne tekkida.
Mõnedega käib see jätkuvalt kaasas, isegi kui sellele pidevalt ei mõelda.
Kui vana ta nüüd oleks? Kas tüdruk või poiss?
Mõni sündmus võib selle nii teravalt esile tuua,
et julgetakse tegutsema hakata.
- Võib tulla rühmadesse ja vestelda individuaalselt.
Mida veel pakute?
- Need on kaks peamist moodust. Rühmad on väga head.
Iga kord käsitleme erinevaid abordikogemusega seotud tundeid.
Protsessi on kergem läbi elada, kui ollakse koos teistega,
kes on sama kogenud.
Muidugi võib ka isiklikult tulla ja vestelda telefonitsi.
Meil on raamat "Armusaanud ja vabastatud",
mille võib ka üksi kodus läbi lugeda.
- Seda tööd tehes peate teema ilmselt põhjalikult läbi mõtlema.
Tegeledes paljude inimeste ja erinevate tunnetega,
peab teil olema selge arusaam, millega on tegemist.
- Mul endalgi on silmad avanenud, kui sügavalt see naisele haiget teeb,
aga ka meestele. See on väga suur asi.
Ilmselt leinab seda Jumalgi.
- Räägime nüüd abordist otse.
Kas mõistan õigesti, et meil on täna uus olukord,
kus kaasaegne meditsiinitehnika võimaldab täpselt teada,
mis emaüsas on.
Aastatetaguste artiklite väitel oli seal vaid mingi limatomp.
Need ajad on möödas. Meil on olemas näidisnukud,
mis näitavad, mis nägu, kui suur ja mis seal täpselt on.
Inimese nägu võib näha juba mõnenädalasel lootel.
Teame, mis üsas täpselt on.
- Jah. See on hea seis. Saame asjadest õigesti rääkida.
Uus perspektiiv on ka naiste abordijärgsed sümptomid.
See ei ole kõigi jaoks lihtne.
Varem öeldi, et see on naise õigus.
Nüüd küsitakse, kuidas saab see õigus olla,
kui hiljem sellises ängistuses olen.
Mulle meenus üks tüdruk, kes pidas enne aborti
oma väikse inimesega pika kõneluse ning palus andeks,
et ta ei saa teda endale jätta.
Paljud emad mõistavad selles olukorras, et seal on laps.
Miks on abort nii lihtsaks muudetud?
- Nii enne kui nüüdki räägitakse palju naise õigustest.
Minu silmad avanesid, kui keegi ütles:
Jah, ja ka väikeste sündimata naiste õigused.
Seal on inimene. - Nii see on.
- Kas alternatiividest räägitakse piisavalt?
Sellest, et pole tingimata vaja aborti teha.
Millised valikuvõimalused on?
- Esmalt raseduse jätkamine, järgmiseks adopteerimine.
Soomes adopteeritakse igal aastal alla 40 beebi,
aga aborte on üle 10 000.
Tüdrukutega rääkides tundub adopteerimine väga raske lahendusena
nii mulle kui ootavale emale. Kuid see on elujaatav alternatiiv.
On palju peresid, kes võiksid lapsele hea kodu anda.
On häid lugusid, kuidas see on siiski heaks lahenduseks osutunud
ka bioloogilisele emale.
- Kui ema otsustab lapse alles jätta, kuid laseb ta adopteerida,
on see paljudele juba algselt vastuvõetamatu võimalus,
kuid kas seda on emotsionaalselt siiski kergem läbi elada
kui lapse aborteerimist?
- Lapse adopteerida andmine on samuti emotsionaalselt raske kogemus.
Süütunne on aga erinev.
Abortiteinute puhul on suurim teema süütunne:
Lõpetasin oma lapse elu.
Adopteerimise puhul seda süütunnet pole,
sa siiski annad oma lapsele elu. Peamine vahe on süütundes.
Ka lapse kandmise ja äraandmisega kaasneb leinaprotsess.
See ei ole lihtne. Süütunne on peamine teema.
- Teie broshüürides rõhutatakse üsna selgelt,
et tegutsete kristlikel põhimõtetel.
Broshüüri tagakaanel on kirjakoht:
Su silmad nägid mind juba mu eos
ja su raamatusse kirjutati kõik päevad, mis olid määratud,
ehk küll ühtainustki neist ei olnud olemas.
Kui tugev on teie kristlik lähtekoht?
- Meil on selged kristlikud väärtused ja palve on väga oluline.
See on raske küsimus ja sõltume täielikult Jumalast.
Kõigil meil ja meie vabatahtlikel on isiklik usk.
Oma klientidele läheneme siiski nende väärtusmaailma põhjal
ega löö neile Piibliga pähe.
Mõlema teema puhul on oluline mõista elu väärtust,
ja pärast aborti kindlasti andeksandmist ja lepitamist.
Oleme tahtnud sellest avalikult rääkida.
Me ei sunni seda kellelegi peale, kuid meie jaoks on see tõde
ja meie jõu allikas ning selle alusel teeme ka tööd.
- Kuidas seda vastu võetakse?
Paljud kliendid ilmselt ei nõustu kristliku maailmapildiga.
- Hämmastavalt hästi. Negatiivset tagasisidet nagu pole.
Tugirühmades tulevad meie väärtused selgelt esile.
Neid pole vaja omaks võtta,
kõigil on vabadus mõelda nii nagu soovitakse.
Ilmselt ei pöördu meie poole need, kellele kristlik taust ei meeldi.
- Ilmselt tuleb ette sedagi,
et osa ootamatult rasedaks jäänud või aborti teinud naistest
on kristlike veendumustega.
On sul mingeid mõtteid nii paljude kristlaste abortide suhtes?
Kas neid peaks julgustama selle teemaga rohkem tegelema?
- Kindlasti. On tõesti üllatav, kui palju aborte koguduses on.
Häbi pärast ei julgeta rasedust jätkata.
Olen rühmades siiski näinud,
et Jumal saab palju sügavamalt ravida südant,
kes juba tunneb Jeesust oma Päästjana.
Tahaksin julgustada iga usklikku, kelle minevikku jääb mõni abort,
tegelema sellega seotud tunnetega.
Lapse kaotamisest tekkinud kurbus, vahel viha, ja teisi tundeid.
Jumal hoolitseb selles küsimuses omade eest väga armastavalt.
- On huvitav, et kui koguduse keskel jäädakse ootamatult rasedaks,
siis see, kes peaks sind igati toetama, aktsepteerima ja palvetama,
saab hoopis abordi ajendiks.
Kogudusenagi peame ilmselt peeglisse vaatama -
Kas oleme variserid?
Kas tahame probleemist vabaneda, et ei paistaks välja,
et meie seas on rasedaks jäänud õde?
Ja küsimusega tegeletakse valesti.
- Kindlasti tunneb iga tüdruk isegi, et ei taha pettumust valmistada.
See on kindlasti mõlemapoolne.
Peame kindlasti järele mõtlema, et võiksime kogudusena olla koht,
kuhu võib tulla nii ootamatu raseduse kriisiga,
kui rääkida avalikult ka mineviku abortidest.
- Rääkisime, et meil on uus olukord, kus teatakse täpselt, mis emaüsas on.
Ka arutelu õhkkond on vast tervem, varem korrati vaid,
et see on naise õigus, ning unustati kumma naise õigus,
kas väiksema või suurema.
Nüüd esineb aruteludes väiteid, et see on väga kohutav asi,
kuid seda peab siiski tegema. Kuidas reageerid?
- Hea, et seda nüüd kohutavaks peetakse.
Väljakutseks on alternatiivide otsimine,
et neid ei peaks enam tegema.
Ootamatute raseduste vältimiseks
peaks rasedusennetusest kuidagi teisiti rääkima.
Peame hoolega teisi lahendusi otsima hakkama.
Et noortelegi pakutaks võimalust rasedust jätkata,
ega pakuta aborti kurva, kuid siiski parima lahendusena.
Et räägitaks tõsiselt ka teistest võimalustest.
- See on just olukord, kus vajatakse teiste inimeste tuge.
Miks meie ühiskonnas neis küsimustes väga tihti üksi jäädakse?
- See on ilmselt meie suurenenud isekus.
Tegeletakse oma asjadega.
Mõeldakse, et niigi kaoses eluga tüdrukule juhtus nüüd see ka veel!
Aga see võibki olla tüdruku jaoks uus võimalus.
Ei nähta seda võimalusena saada elu taas õigele teele.
See ei saa aga sündida kaasinimesteta.
Ühiskond võiks näha raseduse jätkamises positiivseid lahendusi.
Meil on palju töötuid ja narkomaane,
kel esineb tihti ootamatuid rasedusi.
Kui neile kõikvõimalikku tuge anda ja teha seda positiivse hoiakuga:
Nii tore, et sa lapse saad! Aitame sind.
Nii võiksime ehk päästa ka ema elu.
- Oled näinud ilmselt mitmeid positiivseid juhtumeid,
oled mitmel korral maininud, et see on positiivne võimalus.
- Kindlasti. Olen näinud, et see on alati hea alternatiiv,
millised tahes olukorrad ka poleks.
Toe abil on olnud imelisi ellujäämislugusid.
Küsitakse: Äkki ma kahetsen, kui lapse alles jätan?
Keegi pole kahetsenud!
- Lapse seisukohast on see kindlasti positiivne lahendus.
Tundub, et siin on hea võimalus koostööks
tervishoiutöötajate ja teie vahel.
Nad ei jõua arstidena tunde ja päevi vestelda.
Soovi korral võiksid nad naisi teie juurde suunata.
Kas seda esineb?
- Nii Tamperel kui Helsingis kindlasti suunatakse.
Oleme algusest peale püüdnud muuta oma nõuandlategevust
ühiskonna osaks.
Et iga aborti kaaluv naine saadetaks kõigepealt tervishoiutöötaja juurde,
kus saab rahulikult erinevatest võimalustest rääkida
ja seejärel võib edasisele mõtlema hakata.
Oleme püüdnud seda ühiskonnas juurutada.
- Meil on jäänud veel paar minutit. Räägime meestest.
Ütlesid, et teil on olnud väga vähe meeskliente.
Kas peaks õhutama ka mehi rääkima,
kui nad on mõne aborteeritud lapse isad,
või võtma ootamatu raseduse puhul isaduse suhtes vastutust?
- Kindlasti. Meile helistavad vahel mehedki.
Nemadki kannatavad pärast aborti ja mõtlevad asjade üle.
See on muudetud naise otsuseks.
Kui naine tahab aborti ja mees raseduse jätkumist,
pole mehel selles asjas sõnaõigust.
Oleks tore, kui mehed osaleksid rohkem selles arutelus.
Mehelgi on luba leinata. See on mõlemi laps.
- Aitäh, et rääkisid sellest tööst Outi Papunen!
Teie materjale võib tellida teie veebilehelt.
Olete avaldanud ka raamatu naistele "Armusaanud ja vabastatud!"
ja meestelegi on sarnane raamat. Infot leiab internetist.
Toimetad ka ajalehte ITU-uutiset,
mille esimene number äsja ilmus.
Soovin teile Jumala õnnistust ja jõudu teie tähtsaks tööks!
Loodetavasti saate tulevikus paljudele trööstiks ja abiks olla.
Aitäh teile, head vaatajad!
Isegi kui see teema meid otseselt ei puuduta,
toetagem Iduprojekti kõikvõimalikul moel.
Nad teevad ülitähtsat tööd.
Inimesed nagu Outi, annavad oma aja ja energia,
et aidata neid, kes raskes olukorras või leinavad.
Tänagem samas Jumalat tänase päeva ja elu anni eest.
On imeline, et oleme saanud sündida ja elada.
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Kristlik teletöö on tiimitöö.
Saan kohtuda huvitavate inimestega, kuid sinagi võid seda tööd toetada.
Toeta TV7 Eesti kanalit annetusega! Saaja: Taevas TV7
Swedbank 221048388411 SEB 10220109461019
Aitäh osalemast!
Tõlge: Monika Jaaguri