o
Tervetuloa Café Raamattu -ohjelman pariin.
Vieraanani on jälleen Stefan Gustavsson Ruotsista.
Olet teologi.
Johdat myös Credo- akatemiaa Tukholmassa.
Mikä on Credo-akatemia?
Voivatko suomalaiset tulla sinne opiskelemaan?
Kyllä. Vuosien aikana meillä on ollut monta opiskelijaa Suomesta.
He ovat olleet ruotsinkielisiä ja suomenkielisiä, -
jotka ovat tulleet Tukholmaan parantamaan ruotsin kielen taitoa.
Credo-akatemiassa tutkitaan apologetiikkaa, -
kristinuskon selittämistä ja puolustamista.
Yritämme yhdistää uskonnon- filosofian ja opetuslapseuden.
Tavoitteena on kasvu uskossa ja Jeesuksen seuraamisessa.
Olet kirjoittanut aiheesta monta kirjaa -
ja puhunut siitä monissa tilaisuuksissa.
Aiemmin olemme perustelleet Jumalan olemassaoloa -
ja Uuden testamentin luotettavuutta.
Tutkimme, miksi voi uskoa Jeesuksen sanoihin Hänestä itsestään -
ja ylösnousemukseen.
Tässä ohjelmassa pohdimme hankalia kysymyksiä, -
joita monet esittävät.
Eräs kysymys nousee jatkuvasti esiin:
"Uskon, että Luoja-Jumala on olemassa."
"Moni asia todistaa siitä, että maailma on luotu."
"Sen taustalla täytyy olla älykäs suunnittelu."
"Miksi maailmassa on sitten niin paljon kärsimystä?"
"Miksi maailmassa tapahtuu niin paljon pahoja asioita," -
"jos kerran Jumala on luonut maailman?"
On tärkeää, että vastaväitteisiin suhtaudutaan vakavasti.
Joskus pitää uskaltaa myöntää, ettei ymmärrä kaikkea -
ja että jotkin asiat ovat vaikeita.
Aluksi tahdon todeta, -
ettei vastaväitteiden esittäminen kaada kristinuskoa.
Kaikkia uskoja ja elämänkatsomuksia vastaan on esitetty vastaväitteitä.
Kannattaa vertailla kokonaiskuvia.
Miten vahvoja perusteluita on kristinuskon todenperäisyydelle?
Voidaanko vastaväitteet kumota?
Sitä voidaan verrata esimerkiksi ateismiin.
Mitä perusteita on ateistiselle maailmankatsomukselle?
Miten ateismi puolustautuu vastaväitteitä vastaan?
Täytyy olla valmis siihen, -
että vastaväitteitä tulee aina esiin.
Muuten asia olisi merkillinen.
Jos uskomme todenperäisyydelle on monia hyviä perusteluita, -
yksittäiset vastaväitteet eivät kumoa uskoamme.
On vain elettävä niiden kanssa ja pyrittävä vastaamaan niihin.
Pahuuden ja kärsimyksen ongelma on eräs usein esitetty vastaväite.
Myös jokainen kristitty on joutunut itse pohtimaan sitä.
"Jumala, jos kerran olet hyvä, miksi maailma näyttää tältä?"
Meidän on suhtauduttava kysymykseen vakavasti.
Ensiksi tahdon sanoa erään asian.
Kysymyksenasettelu paljastaa moraalisen näkökulman.
Maailmassa jokin on vialla. Pitäisi olla hyvyyttä, mutta on pahuutta.
Ajattelumalli nojaa siihen, -
että on olemassa moraalinen hyvä ja paha.
Se on mahdollista vain, jos Jumala on olemassa.
Ilman Jumalaa kaikista moraalisista arvioinneista -
tulee mielivaltaisia subjektiivisia sattumia.
Kysymyksenajattelu siis itsessään pohjautuu siihen, -
että on olemassa normi, joka määrittää, mikä on hyvää.
Sitten voi pohtia, miksei maailma ole sellainen kuin haluaisimme.
Tarkoitatko sitä, että jos Jumalaa ei ole, -
kysymys itsessään ontuu?
Jos kaikki on vain sattumaa -
ja jos atomit ovat sattuneet järjestymään tietyllä tavalla, -
miksi edes odottaisimme, ettei kärsimystä olisi?
Eikö olisi täysin luonnollista, että asiat menevät joskus pieleen?
Aivan. Jos Jumalaa ei ole, miten pahuus määritellään?
Fyysistä kärsimystä olisi, vaikka Jumalaa ei olisi olemassa.
Meillä on hermosto, joka antaa kipusignaaleja.
Miten voisi sitten sanoa, että jokin on pahuutta ja väärin?
Jos Jumalaa ei ole, mikä on pahuutta ja väärin?
Ateismi ei anna siihen vastausta.
Vaikka Hän on olemassa, -
mikä on edellytys sille, että voimme valittaa asioista, -
valitus on aiheellista. Sitä on paljon myös Raamatussa.
Se on kristitylle ongelma. Uskomme, että Jumala on hyvä.
Miten se sopii yhteen pahan maailman kanssa?
Ongelmaan on ainakin kaksi perustavanlaatuista näkökulmaa.
Ensimmäinen liittyy ihmisen vapaaseen tahtoon.
Jumala loi olennon, -
joka ei ole niin kuin eläin, jota vietit ja vaistot ajavat.
Se ei ole myöskään ohjelmoitu kone.
Se on olento, joka voi valita ja vaikuttaa.
Maailman pahuus ei ole Jumalan aiheuttamaa.
Ihminen käyttää Jumalan antamaa vapaata tahtoa itsekkäästi.
Niinpä rikomme maailman.
Ei pidä syyttää Jumalaa jostakin, mistä olemme itse vastuussa.
Joku kertoi seuraavan tarinan:
Maailmassa on kymmenen ihmistä.
Jumala antaa kahdelle ihmiselle kaiken ruoan, -
minkä he tarvitsevat vuoden aikana. Hän käskee jakaa sen kaikille.
Jos he kieltäytyvät, kenen vika se on?
Tarvitsemme nöyryyttä ja itsetutkiskelua.
Kristinuskon mukaan maailman ongelmat -
eivät johdu Jumalan heikkoudesta tai välinpitämättömyydestä -
vaan siitä, että olemme kääntäneet Jumalalle selän.
Olemme pilanneet Jumalan luoman maailman.
Toiseksi: Kristinuskon mukaan tämä meno ei jatku ikuisesti, -
vaan Jumala puuttuu asioiden kulkuun.
Hän on jo puuttunut asioihin Jeesuksen kautta.
Hän tarjoaa meille mahdollisuutta palata yhteyteensä.
Tulevaisuudessa Hän asettaa pisteen pahuudelle -
ja ajaa pahuuden pois luomakunnastaan.
Sitä kutsutaan tuomioksi.
Monet kaihtavat ajatusta tuomiosta, mutta se on upea sanoma.
Jumala korjaa eräänä päivänä kaiken.
Rohkaisit vertailemaan erilaisia maailmankatsomuksia.
Jos miettii ajatusta siitä, ettei Jumalaa ole, -
ei ole takuita siitä, että asiat muuttuvat parempaan suuntaan.
Asiat saattavat muuttua huonompaan suuntaan.
Aivan. Voidaan esittää kolme peruskysymystä:
Mistä pahuus tulee? Miksi kutsumme jotakin pahaksi?
Onko toivoa pahuuden poistumisesta?
Miten meidän kuuluu elää maailmassa, jossa on pahuutta?
Ateismi ei osaa kertoa, mistä pahuus tulee, -
miksi kutsumme jotakin pahaksi ja poistuuko pahuus jonakin päivänä.
Se ei tarjoa lohtua, kun elämme pahassa maailmassa.
Kristinusko antaa kaikkiin kysymyksiin -
konkreettisen ja todellisen vastauksen.
Pahuus johtuu siitä, että olemme kääntäneet Jumalalle selkämme.
Jumala ei ole hylännyt meitä.
Eräänä päivänä Hän ajaa pahuuden pois ja luo kaiken uudeksi.
Kun odotamme sitä, Hän lohduttaa, vahvistaa, johtaa ja kantaa meitä.
Kristinusko antaa todellisen vastauksen.
Vaikka kristinusko tarjoaa vastauksia, -
silti on vaikea selittää kärsimystä, kun sitä kohtaa.
Jos pikkuveljeni tai -siskoni tai lapseni sairastuu, -
mutta Jumala ei tunnu vastaavan, -
voi olla vaikea pitää kiinni siitä toivosta, -
että eräänä päivänä kaikki muuttuu hyväksi.
On tärkeä sanoa, että Raamattu on täynnä valituslauluja.
Ihmiset vuodattavat surunsa ja tuskansa Jumalalle.
Meidän ei pidä peittää sitä, -
miten tuskallista elämä voi olla.
Psalminkirjoittajat muistuttivat itseään kysymällä, -
mikä olisi paremmin, jos irrottaisi otteen Jumalasta. Ei mikään.
Hän on ainoa, joka voi ratkaista asian.
Vaikka Hän ei anna vastausta nyt, Hän on ainoa toivo.
Mitä otteen irrottaminen Hänestä auttaa?
Me olemme ihmisinä ainutlaatuisessa tilanteessa.
Jotta löytäisimme vastauksen sille, miksi pahuutta on olemassa, -
jotta meillä olisi toivoa paremmasta huomisesta -
ja jotta meillä olisi joku, jonka puoleen huutaa, tarvitsemme Jumalaa.
Samanaikaisesti valitamme ja kysymme Häneltä, miksi asiat ovat näin.
Ongelmasta osa liittyy siihen, että joku sanoo:
"Tietäisittepä, millaisia uskovia olen tavannut."
On yksi asia kärsiä jostakin, minkä on aiheuttanut itse, -
tai kärsiä luonnonkatastrofin takia.
On aivan toinen asia, kun joku Jeesuksen edustaja satuttaa, -
pettää tai haavoittaa.
Monet uskovat kärsivät sen takia. Mitä sanoisit siihen?
On surullista, ettemme me Jeesuksen seuraajat heijasta Häntä, -
jota me seuraamme.
Sitä ei voi puolustella eikä lieventää.
Tehtyä ei saa tekemättömäksi. Väärinteko täytyy tuomita.
Meidän täytyy jäsennellä ajatuksiamme.
Kristittynä en usko kristikuntaan.
En usko itseeni. Tiedän heikkouteni.
En usko kristittyihin veljiin ja siskoihin.
Yritän rakastaa heitä, mutta en usko heihin -
samalla tavalla kuin Jeesukseen. Meidän on katsottava Häneen.
Hän osoittaa, mitä on kristinusko, kristillinen elämä, -
totuus, rakkaus, oikeudenmukaisuus, nöyryys, huolenpito ja laupeus.
En ole ikinä tavannut ketään, joka olisi katkera Jeesukselle.
Seurakunta ei ole aina elänyt Hänen arvoisellaan tavalla.
Täytyy tehdä selväksi, että kyse on Hänestä, ei meistä.
Täytyy myös nähdä toinen puoli.
Kristittyjen väärinkäytökset eivät ole koko kuva.
On olemassa myös hyviä esimerkkejä siitä, -
että jotkut kristityt ovat heijastaneet Kristusta oikein -
puolustamalla heikkoja, uhrautumalla toisten puolesta -
ja osoittamalla kristillistä rakkautta.
Ketkä tekevät työtä maailman pahimmissa slummeissa -
katulasten, päihteiden orjien ja prostituoitujen parissa?
Kristityt tekevät avustustyötä kaikkialla maailmassa.
On muitakin, mutta kristittyjen osuus on suhteettoman suuri.
Kristityt yrittävät lievittää kärsimystä maailmassa.
On monia esimerkkejä kristityistä, -
jotka asettavat henkensä alttiiksi vaikeissa olosuhteissa.
Sitä ei pidä unohtaa. Eräs ihminen kertoi minulle, -
että eräs kristitty oli loukannut häntä pahasti, -
mutta samalla hän kertoi toisesta, hyväsydämisestä, kristitystä.
Käsitykset voivat sekoittua.
Asiassa on vielä yksi puoli.
Joku voi sanoa: "Puhut apologetiikasta. Uskon siihen."
"Mutta kristityillä on niin ristiriitaisia mielipiteitä."
"On olemassa satoja ja tuhansia erilaisia seurakuntia."
"Niillä on eri käsitykset lähes joka asiasta."
Jotkut ihmiset kärsivät siitä.
Televisiossa eräs tyttö sanoi liittyneensä katoliseen kirkkoon, -
koska hän kyllästyi protestanttien ainaiseen riitelyyn.
Hän ei tainnut tietää, että katolisillakin on erimielisyyksiä.
Mitä sanoisit sellaiselle, -
joka sanoo haluavansa löytää kaksi kristittyä, jotka ovat yhtä mieltä?
Voidaan myös sanoa, -
että tämä voi puhua kristinuskon puolesta.
Kristinuskon mukaan ihminen on luotu Jumalan kuvaksi.
Jumala on antanut meille hienoja lahjoja.
Hän on tehnyt meistä arvokkaita persoonia.
Ihminen on kääntynyt pois Jumalan luota.
Kristinuskon terminologian mukaan olemme syntisiä.
Kun tulemme Jumalan luo ja meistä tulee uskovia, -
meistä tulee uusia luomuksia, mutta Raamatussa sanotaan selvästi, -
että me emme pääse eroon itsekkäästä ihmisluonnostamme.
Uskova on sekoitus Jumalan uutta luomusta -
ja vanhaa kurjaa luontoa.
Ihmisillä on uskovista hyvin ristiriitainen kuva.
On sekä itsekkyyttä että rakkautta.
Se on aivan Raamatun mukainen kuva uskovasta.
Se on realistinen, totuuden- mukainen kuvaus ihmisestä.
Suren itsekkyyttä ja pahuutta itsessäni ja muissa uskovissa.
Mutta se ei ole yllättävää. Niin Raamatussa opetetaan.
Se pätee uskoviinkin Kristuksen paluuseen saakka.
Silloin vapaudumme syntisestä luonnostamme.
Ajatellaanpa sitten kristittyjen hajaannusta.
Se on surullista. Jeesus rukoili, että olisimme yhtä.
Olemme kuitenkin hajaantuneet.
Voidaan sanoa, että hajaannuksesta osa -
liittyy kristinuskon toissijaisiin kysymyksiin.
Kristityistä iso osa on yhtä mieltä keskeisistä kysymyksistä.
Uskotaan Jumalaan, joka on luonut maailman.
Uskotaan Jeesukseen, Jumalan Poikaan, maailman Vapahtajaan.
Hän kuoli puolestamme ja nousi ylös kuolleista.
Uskotaan Pyhään Henkeen ja lähetyskäskyyn.
Vaikka ihmiset asuvat eri paikoissa ja kuuluvat eri piireihin, -
keskeisissä kysymyksissä vallitsee syvä yksimielisyys.
Hajaannus ei ehkä ole niin suuri, kuin mitä kuvitellaan.
Sitäkin voidaan helposti liioitella.
Kaikki kirkkokunnat hyväksyvät kolme uskontunnustusta:
apostolisen, Nikean ja Athanasioksen uskontunnustuksen.
Kristinuskossa vallitsee myös suuri yksimielisyys.
Sivusit jo erästä asiaa.
Se, että ihmisessä on kaksi luontoa, tuottaa tuskaa.
Meissä on vanha luonto, ja Jumala luo meissä jotakin uutta.
Joku saattaa sanoa: "Olen täysin epäonnistunut monta kertaa."
"En pääse irti vanhoista tavoista, jotka eivät rakenna."
"Miksi se ei toimi elämässäni?"
Miten vastaisit?
Uudessa testamentissa asia esitetään realistisesti.
Meidän pitäisi panna pois vanha luontomme -
ja ottaa yllemme uusi ihminen.
Paavali kirjoitti eräässä kirjeessä juuri tästä keskeneräisyydestä.
Se ei tule valmiiksi ja hoidetuksi kerralla.
Synti tulee takaisin. Sitä vastaan on taisteltava jatkuvasti.
Samaan aikaan Pyhä Henki haluaa luoda meissä uutta.
On opittava elämään evankeliumista.
Synnit on asetettava joka päivä Jeesuksen veren alle -
ja annettava itsensä jatkuvaan muutosprosessiin.
Siitä opetti ruotsalainen herätysjohtaja Carl Olaf Rosenius.
Hän puhui paljon päivittäisestä uudistumisesta.
Joka aamu aloitetaan alusta. Pannaan pois synti.
Otetaan vastaan evankeliumi.
Muistutetaan itseä vanhurskaudesta Kristuksessa.
Avaudutaan Pyhälle Hengelle ja Hengen voimassa vaeltamiselle.
Silti muutos minussa ei ole syy siihen, että Jumala rakastaa minua.
Hän rakastaa minua riippumatta siitä, -
olenko muuttunut paljon tai pysynyt samassa jamassa.
Aivan. Identiteettimme Kristuksessa riippuu Hänestä, ei siitä, -
kuinka pitkälle olemme edenneet pyhityksessä.
Lähtökohta on se, että Herra rakastaa meitä.
Hän osoitti sen meille sen kautta, että Kristus kuoli puolestamme.
Herra haluaa tehdä työtä meissä, -
mutta pohjana on jo täytetty ristintyö, -
eivätkä siihen vaikuta epä- onnistumisemme ja onnistumisemme.
Se on valtava voiman lähde, -
kun tietää, että on olemassa kaikkivaltias Jumala, -
joka tietää minusta kaiken, tuntee minut läpikotaisin -
ja rakastaa minua ikuisesti.
Se muuttaa kaiken.
Tapasin joitakin vuosia sitten balkanilaismiehen.
Hän oli ollut sodassa 1990-luvulla. Hän oli nähnyt hirvittäviä asioita.
Kysyin, mitä silloin ajattelee Jumalasta.
Hän sanoi: "Ateismi ei ole vaihtoehto."
"Sellaisissa tilanteissa kaikki ymmärtävät tarvitsevansa Jumalaa."
Kenen toisen puoleen voisi kääntyä?
Kuka muu voisi auttaa?
Silloin näkee ihmisen pahuuden toista ihmistä kohtaan ja tajuaa, -
ettei ihminen pysty ratkaisemaan ihmisen ongelmaa.
Vain Jumala voi ratkaista sen.
Hän sanoi, että kaikki uskovat Jumalaan sillä hetkellä.
Ohjelma-aikamme on lopuillaan. Tämä on viimeinen yhteinen jaksomme.
Pyydän sinua vastaamaan lyhyesti vielä kahteen kysymykseen.
Olemme puhuneet paljon kristinuskon haasteista.
Voidaanko sanoa, -
ettei ateismin ja naturalismin suhteen olla oltu aina rehellisiä?
Nietzschekin kysyi: "Kuinka pimeää olisikaan ilman Jumalaa?"
Ei suostuta näkemään vaihtoehdon lopputulosta.
Uskon, että olet oikeassa.
Yksittäiset ateistifilosofit ovat myöntäneet, -
ettei ilman Jumalaa ole toivoa.
Yleisesti kulttuurissamme ateismi nähdään jonakin, -
mikä vapauttaa ihmiset kristin- uskosta ja tuo onnen maailmaan.
Kristittyjen on osoitettava, ettei ateismi ole vapautus.
Se on täydellinen katastrofi ihmiskunnalle ja ihmisyydelle.
Ilman Jumalaa ei ole perustaa ihmisarvolle, kauneudelle, -
hyvyydelle, rakkaudelle, niille asioille, joita arvostamme.
Missä on uusi kaunis maailma?
On vielä minuutti aikaa vastata viimeiseen kysymykseen.
Kaiken sen pohjalta, mitä olemme keskustelleet -
ihmisen hauraudesta ja heikkoudesta sekä kohtaamastamme pahuudesta, -
odotatko Jeesuksen toista tulemista?
Toivon, että kaikki uskovat odottavat sitä kaivaten -
ja että mekin rukoilemme ensimmäisten kristittyjen tavoin:
"Tule, Herra Jeesus!"
Hän on luvannut asettaa kaiken ennalleen.
Hän on toistaiseksi pitänyt kaikki lupauksensa.
Niinpä voimme uskoa, että Hän pitää tämänkin.
Stefan Gustavsson, kiitos haastattelusta.
Jumala siunatkoon sinua ja palvelutyötäsi.
Kiitos taas myös teille katsojat.
En tiedä, millaisia vaikeuksia elämässäsi on tällä hetkellä, -
mutta voimme viedä Jumalalle kaiken -
ja olla täysin rehellisiä.
Voimme olla varmoja yhdestä asiasta:
Hän on luvannut asettaa kaiken ennalleen eräänä päivänä.
Lopuksi kaikki muuttuu parhain päin Jeesuksen kanssa.
Siunausta ja ensi viikkoon!
TV-ohjelmien tekeminen on tiimityötä.
Saan haastatella mielenkiintoisia vieraita.
En pystyisi siihen ilman tiimiä, joka on kameroiden takana.
Tarvitsen myös sinun apuasi. Voit tukea ohjelmaa taloudellisesti -
soittamalla tukinumeroon.
Voit osoittaa tukesi suoraan tälle ohjelmalle -
käyttämällä tili- ja viitenumeroa.
Kiitos, että olet mukana saattamassa ohjelmaa ruutuun.
Suomennos: Marianne Tenetz