o
Tervetuloa Café Raamattu -ohjelman pariin!
Vieraanani on Stefan Gustavsson Ruotsista. Tervetuloa!
Kiitos!
Sinulla on paljon tehtäviä ja vastuualueita.
Olet muun muassa teologi, -
ja sinut tunnetaan myös apologeettana.
Puhumme kohta apologetiikasta.
Olet myös Credo-akatemian johtaja.
Voitko kertoa hieman, mikä on Credo-akatemia?
Credo-akatemia on kurssikeskus Tukholman keskustassa.
Akatemia tarjoaa yksivuotista kurssia kristinuskosta.
Kurssilla pohditaan, miten voi tietää, että kristinusko on totta, -
miten nykyajan ihminen sekulaarissa maassa vuonna 2013 -
voi vakavissaan uskoa kristinuskon oppeihin.
Kurssille tulee ihmisiä Ruotsista, Suomesta ja Norjasta.
Kurssilla pohditaan kysymyksiä ja etsitään vastauksia.
Mainitsimme aiemmin apologetiikan.
Mitä apologetiikka oikeastaan on?
Miten sen voisi selittää lyhyesti?
Apologetiikka pyrkii selittämään ja puolustamaan kristinuskoa.
Siinä on siis kaksi puolta.
Ensiksi se pyrkii selittämään, mitä kristinusko on, -
jotta voisimme ymmärtää kristin- uskon sisältöä ja luonnetta.
Toiseksi se pyrkii puolustamaan -
eli perustelemaan kristinuskon totuuksia ja vastaamaan kritiikkiin.
Miksi on tärkeää selittää ja puolustaa kristinuskoa?
Esitit juuri miksi-kysymyksen. Ne ovat tyypillisiä ihmiselle.
Emme halua hyväksyä jotakin sokeasti.
Haluamme tutkia asiayhteyksiä -
ja tietää, että asia on tärkeä ja tosi.
Totuuden etsiminen on ominaista ihmisluonnolle.
Siihen liittyvät suuret kysymykset: Onko Jumalaa olemassa?
Onko elämälläni tarkoitusta? Miten pääsen Jumalan yhteyteen?
Kohtaavatko Luoja ja luotu Jeesuksessa?
Olisi merkillistä, jos kristitty ei pohtisi tällaisia kysymyksiä, -
koska se kuuluu niin syvästi ihmisluontoon.
Löytyykö pohdinnalle perustaa Raamatusta?
Apologetiikka-sana esiintyy Uudessa testamentissa.
Siellä kehotetaan monessa kohdassa tekemään selkoa uskostamme.
Pietari sanoo: "Olkaa aina valmiit vastaamaan kaikille," -
"jotka kysyvät teiltä, mihin toivonne perustuu."
Se on kristityn velvollisuus, johon täytyy valmistautua.
Täytyy olla valmis vastaamaan, jos kysytään.
Paavali sanoi Kolossalaiskirjeessä:
"Tietäkää, kuinka teidän tulee itse kullekin vastata."
Uudessa testamentissa pidetään itsestäänselvyytenä, -
että kristinuskoa on perusteltava.
Ensimmäiset kristityt asuivat maailmassa, -
joka suhtautui kaikkea muuta kuin ystävällisesti kristinuskoon.
He joutuivat puolustamaan uskoaan käytännössä.
Kristillistä seurakuntaa haastettiin monelta suunnalta.
Se syntyi juutalaisten keskuudessa.
Juutalaiset arvostelivat sitä kovin sanoin.
Heidän mukaansa ristiinnaulittu ei voi olla Messias.
Messiaan piti olla voittoisa ja vahva.
Hän ei voi kuolla nöyryyttävällä tavalla.
Kristittyjen oli annettava vastaus.
Kun liike kasvoi, Rooman viranomaiset tulivat epäluuloisiksi.
Kristityistä alkoi liikkua huhuja.
Kristittyjen piti selvittää, mihin he uskoivat.
Oli olemassa muitakin uskonnollisia liikkeitä, -
kuten laajalle levinnyt gnostilaisuus.
Gnostilaisilla oli täysin erilainen käsitys Jumalasta, maailmasta -
ja pelastuksesta.
Gnostilaisuus yritti omia kristinuskon sisällön.
Kristittyjen piti selittää omaa näkemystään Jumalasta, synnistä -
ja pelastuksesta.
Se oli aivan itsestäänselvää ensimmäisille kristityille.
Jo 100-luvulla tiettyjä henkilöitä kutsuttiin apologeetoiksi.
Se oli erityinen tehtävä, -
johon kuului kristinuskon selittäminen ja puolustaminen.
Haasteet, joista puhuit, kuulostavat tutuilta nykyäänkin:
Miten voi uskoa ristiin- naulitsemiseen?
Miten voi uskoa, että joku on ylösnoussut fyysisesti?
Näetkö, että kristityt ovat nykyään samassa tilanteessa -
kuin ensimmäiset kristityt?
Yhtäläisyydet ovat merkittäviä.
Länsi-Euroopassa, Ruotsissa ja Suomessa -
kristillistä sanomaa ja seurakuntaa haastetaan monesta suunnasta.
Sitä vastaan on monia kriittisiä ääniä.
Olisi merkillistä, jos kristityt eivät puolustaisi omaa uskoaan.
Sosiologit käyttävät erästä ilmaisua.
Ihminen voi kokea kognitiivista dissonanssia.
Selitän, mitä se tarkoittaa.
Ihmisellä voi olla kaksi ristiriitaista ajatusta.
On kiusallista yrittää selvitä -
kahden ristiriitaisen aatteen kanssa samanaikaisesti.
Sosiologien ja psykologien mukaan -
ihminen pyrkii alitajuisesti ratkaisemaan ristiriidan siten, -
että hyväksytään toinen ajatus ja hylätään toinen.
Kulttuurissamme on kristilliset juuret.
Viimeksi kuluneiden parinsadan vuoden aikana -
länsimaissa on alettu omaksua muita aatteita:
Jumalaa ei ole, kristinusko ei ole totta.
Monet ovat kokeneet kognitiivisen dissonanssin.
Yhtäältä kulttuurimme pohjautuu uskoon, että Jumala on olemassa.
Toisaalta monet väittävät, ettei Jumalaa ole.
Monet ratkaisevat ristiriidan torjumalla Jumalan.
Heistä tulee maallistuneita.
Apologetiikalla on hyvin tärkeä tehtävä.
On autettava ihmisiä ratkaisemaan ristiriita.
Täytyy osoittaa, että Jumala on syytä ottaa todesta.
Aate siitä, ettei Jumalaa ole, on syytä hylätä.
Se on kuin seisoisi yksi jalka yhdessä veneessä ja toinen toisessa.
Veneet erkaantuvat hiljalleen.
Lopuksi tekee niin kipeää, että täytyy valita jompikumpi vene.
Meidän täytyy auttaa ihmisiä veneeseen, -
jossa sanotaan: "Jumala on olemassa."
Joku kuulija saattaa ajatella:
"On hyvä selittää ja puolustaa," -
"mutta eikö uskoontulo ole hengellinen tapahtuma?"
"Eikö se ole Jumalan teko?"
Toisaalta puolustat uskoa älyllisesti.
Riittääkö se?
Miten sovitat ne yhteen?
Kun me uskovat tarkastelemme uskoontuloa jälkeenpäin, -
huomaamme, että uskoontulo oli Jumalan työtä.
Jumalan Henki toimi elämässämme ja veti meitä Kristuksen luo.
Uudesta testamentista käy ilmi, että se on Pyhän Hengen työtä.
Pyhän Hengen työ ei tietenkään sulje pois sitä, -
että jotkut ihmiset voivat saada meidät pohtimaan asioita.
Paavali tiesi hyvin, miten välttämätöntä on Pyhän Hengen työ.
Silti hän perustelee uskoa Apostolien teoissa.
Hän osoitti monesti Kirjoitusten kautta, että Jeesus on Messias.
Hän keskusteli ihmisten, pakanoiden kanssa -
ja perusteli kristinuskoa.
En näe ristiriitaa Pyhän Hengen ja perustelujen välillä.
Pyhä Henki on Totuuden Henki.
Miksi Hän pitäisi perustelemista vääränä?
Pyhä Henki näyttää toteen asioita.
Hän näyttää toteen sen, että olemme syntisiä ja tarvitsemme Jeesusta.
Nämä kaksi asiaa kuuluvat yhteen.
Voidaanko siis sanoa, -
että meidän pitää tehdä evankeliumi mahdollisimman selväksi -
ja poistaa esteitä oikaisemalla väärinkäsityksiä?
On myös rukoiltava Jumalaa, -
että Hän tekee työtään ihmisen sydämessä, -
jotta hän voi uskoa Jeesukseen.
On kiintoisaa, että kysymykset liitetään apologetiikkaan.
Harvemmin niitä liitetään saarnaamiseen tai diakoniatyöhön.
Pidetään itsestäänselvänä sitä, -
että meidät on kutsuttu julistamaan Jumalan Sanaa -
ja auttamaan hädänalaisia.
Silloin rukoilemme koko ajan samanaikaisesti, -
että Jumala käyttäisi julistustamme ja auttamistamme Henkensä kautta.
Tiedämme, etteivät julistus tai laupeudentyö itsessään -
saa ihmisiä uskomaan Jumalaan, mutta Jumala voi käyttää niitä.
Sama pätee apologetiikkaan.
Kun autan opiskelijaa ymmärtämään, että Jumala on olemassa, -
rukoilen sydämessäni: "Jumala, sytytä hänessä usko."
En näe eroa apologetiikan, julistustyön -
ja vaikeuksissa olevien ihmisten auttamisen välillä.
Niissä kaikissa Jumala tekee työn, -
mutta Hän haluaa käyttää ihmisiä välikappaleina.
Olet keskustellut paljon nykypäivän ruotsalaisnuorten kanssa.
Nuoret ovat älykkäitä ja lukeneita.
He ovat hyvin maallistuneita ja epäileviä kristinuskon suhteen.
Tilanne on sama Suomessa ja muuallakin.
Kun puolustat Jumalan olemassaoloa, -
Jeesuksen ylösnousemusta ja Hänen väitteitään itsestään, -
millaisen vastaanoton saat?
Kohtaan kaikenlaisia vastauksia, -
aivan kuten Paavali Areiopagilla.
Hänelle naurettiin. Häntä ivattiin.
Jotkut sanoivat: "Kiinnostavaa. Tahdomme kuulla sinua toistekin."
Damaris, Dionysius ja muutamat muut uskoivat.
Samanlaisia vastauksia saa nykyäänkin.
Ihmisistä osa torjuu sanoman, -
mutta toiset ovat kiinnostuneita ja tulevat uskoon.
Jotkut ovat avoimia ja vastaanottavaisia.
Eilen eräs mies kiitti minua kirjoittamastani kirjasta.
Hän sanoi, että ilman kirjaa hän ei luultavasti olisi uskossa.
Siitä tulikin mieleeni, -
että kristinuskosta luopuneet muodostavat ison haasteen.
Tarkoitan kristittyjen, julistajien ja tunnettujen uskovien lapsia.
He ovat niin sanottuja toisen sukupolven kristittyjä, -
jotka ovat kasvaneet rukoushuoneissa ja kirkkosaleissa.
Se on surullista, -
mutta heistä suuri osa luopuu kristinuskosta.
Monilla on paljon tunnepuolen kokemusta kristinuskon sanomasta, -
mutta he eivät kenties tunne apologetiikkaa.
Voiko vaillinainen apologetiikan tuntemus johtaa siihen, -
että niin moni luopuu kristinuskosta?
Olen varma siitä.
Ruotsissa tilanne on ihan sama.
Olen tavannut monta kristillisen kodin kasvattia, -
joka on luopunut uskosta kokonaan.
Joku on saattanut säilyttää sydämen uskon mutta jättänyt seurakunnan.
Usein syynä on se, -
että on kasvanut itsestäänselvyyksien kanssa:
Jumala on olemassa. Hän on hyvä. Hän vastaa rukouksiin.
Kun astuu seurakunnan ulkopuolelle, -
törmää aivan toisenlaisiin itsestäänselvyyksiin:
Jumalaa ei ole. Kukaan ei kuule rukouksia. Raamattu on satukirja.
Kukaan ei ole auttanut nuorta käsittelemään tilannetta.
Tässä tulee esiin kognitiivinen dissonanssi.
Kun nuori kasvaa itsenäiseksi aikuiseksi, -
hän ei halua elää kahdessa niin erilaisessa maailmassa.
Hän valitsee jommankumman.
Apologetiikan eräs tärkeä tehtävä on auttaa näitä nuoria uskovia, -
jotka saavat uskon äidinmaidostaan.
Heitä on autettava näkemään, ettei usko ole vain perheen perinne -
vaan se on todellista.
Voiko jopa olla niin, -
että ne, jotka kohtaavat tällaisia haasteita, eivät edes tiedä, -
millaista kirjallisuutta on tarjolla -
ja että on oppineita kristittyjä, jotka ovat tutkineet näitä asioita?
He eivät tunne kehittynyttä ja voimallista apologetiikan perintöä.
On olemassa rikas apologeettinen perintö, mutta on harmittavaa, -
ettei sitä useinkaan tunneta kristillisissä piireissä.
Ei tiedetä, että nykypäivän akateemisessa maailmassa -
uskovien filosofien osuus on kasvussa.
Kysymys Jumalasta on noussut uudelleen esiin.
Keskustelu Jumalan olemassaolosta on vilkastunut.
Jumalaan uskovien filosofien osuus on kasvanut.
Jumalan olemassaolon kysymys on siis noussut jälleen pintaan?
Pohdinta Jumalan olemassaolosta on todella noussut taas esiin.
1700-luvun jälkeen monet alkoivat ajatella, -
että Jumalan olemassaolosta on turha edes keskustella.
Nyt aiheesta keskustellaan jälleen, vieläpä enenevässä määrin.
Se kenties osoittaa, -
miten suuri mainitsemasi kognitiivinen dissonanssi on.
Yhtäältä ajatellaan, ettei Jumalan olemassaoloa -
eikä uskoa voi mitenkään näyttää toteen.
Toisaalta aiheesta kirjoitetaan paksuja kirjoja.
Tähän liittyy dissonanssia. Ihmiset eivät ole perillä asioista.
Hyvä uutinen on se, -
että asiasta kiinnostuneille on tarjolla runsaasti materiaalia.
Internetissä on valtavasti materiaalia.
On monia erinomaisia kirjoja.
Teologian, filosofian, historian ja kirjallisuuden alalla -
on eteviä tutkijoita, jotka tuottavat meille materiaalia.
Seurakunnalla on hyvä tilanne alkaa työstää vastauksia.
On olemassa hyvää materiaalia.
Olet itse kirjoittanut kaksi merkittävää kirjaa.
Kristen på goda grunder -kirjaa on myyty Ruotsissa paljon.
Se on apologetiikan oppikirja.
Siinä kerrotaan, mitä apologetiikka on.
Siinä käsitellään Jumalan olemassaoloa, -
Raamatun luotettavuutta ja Jeesuksen ylösnousemusta.
Olet kirjoittanut myös Gör som Gud, bli människa -kirjan.
Voitko kertoa siitä?
Se käsittelee enemmän kristityn elämää.
Jos kristinusko on totta, mitä se merkitsee?
On olemassa monia väärinkäsityksiä, -
joiden mukaan kristinusko suhtautuu kielteisesti maailmaan ja elämään.
Totuus on päinvastainen.
Pyrin tuomaan sen esiin otsikolla: Tee kuin Jumala, tule ihmiseksi.
Kristinuskon Jumala halusi tulla yhdeksi ihmisluonnon kanssa.
Mikään muu uskonto ei pidä ihmistä yhtä suuressa arvossa.
Se näkyy selvimmin siinä, että Jumala tuli ihmiseksi -
ja yhdistyi ihmisluonnon kanssa.
Eikö se liity apologetiikkaan siten, -
että Jumalasta tulee käsin kosketeltava?
Kristuksessa Hän tuli keskuuteemme ja puhui kanssamme.
Jumala on tehnyt itsensä tiettäväksi monin tavoin.
Hänen tekojaan voi havaita monissa asioissa.
Jumala teki itsensä tiettäväksi kaikkein selvimmin Jeesuksessa.
Hän osoitti ihmiselämän kautta, kuka Jumala on.
Kristen på goda grunder -kirja on käännetty myös suomeksi.
Se on lähes loppuunmyyty, mutta sitä voi vielä löytyä jostain.
Kirjan nimi on suomeksi "Mihin uskomme perustuu?"
Credo-akatemia on julkaissut Till trons försvar -kirjan, -
jonka on kirjoittanut William Lane Graig.
Se on julkaistu suomeksi -
nimellä "Valveilla - Uskon perusteltu puolustaminen."
Se on tärkeä nykyajan apologeettinen kirja.
Mitä mieltä olet siitä?
Iloitsen siitä, että se on käännetty ruotsiksi ja suomeksi.
William Graig lukeutuu tämän hetken johtaviin apologeettoihin.
Hän on merkittävä filosofi.
Hänen työstään keskustellaan koko maailman filosofisissa piireissä.
Graig lukeutuu johtaviin tieteentekijöihin.
Hänellä on taito selittää asioita hyvin myös maallikoille.
Tämä kirja onkin tarkoitettu nimenomaan maallikoille.
On hienoa, että voimme lukea kirjaa omalla äidinkielellämme.
Jos olen ymmärtänyt oikein, -
hän on väitellyt lähes kaikkien johtavien ateistien kanssa.
Hän on etevä väittelijä.
Väittelyjä voi etsiä internetistä William Lane Graig -hakusanalla.
Hän väittelee ateistien kanssa.
Monesti hän tekee ateistien väitteistä selvää jälkeä.
Meillä ei ole enää paljon keskusteluaikaa.
Joku saattaa sanoa:
"Kamppailen ja tuskailen näiden asioiden kanssa."
"Minulla on suuria kysymyksiä, joihin en osaa vastata."
Mistä tällaisen ihmisen kannattaisi aloittaa?
Mistä hän voi lähteä etsimään vastauksia?
Ensiksi kannattaa muistaa, -
ettei ole ensimmäinen, joka kamppailee kysymysten kanssa.
Sen vuoksi aiheesta on saatavissa paljon hyvää materiaalia.
Voi esittää kysymyksiä rohkeasti ja avoimesti.
Ei tarvitse pelätä.
Kannattaa ottaa yhteyttä johonkuhun, joka voi ohjata oikeaan suuntaan, -
sekä lukea kirjoja ja kuunnella luentoja.
Sitten täytyy yhdistää tieteelliset perusteet -
ja henkilökohtainen Jumalan etsiminen:
kuunnella Sanaa, rukoilla ja olla avoin sille, -
että Hän ilmestyy tavalla, jolla Hän haluaa ilmestyä.
Ei siis ole mitään ristiriitaa.
Voimme rukoilla Jumalaa ja etsiä Häntä hengellisesti.
Samalla voimme käyttää koko aivokapasiteettiamme -
sekä lukea, tutkia ja ottaa selvää asioista.
Meidän täytyy pitää nämä asiat yhdessä.
Voi rukoilla Jumalaa ja sanoa: "Jumala, näet epäilyni."
"Näet epävarmuuteni ja kaiken pahan elämässäni."
"Haluan etsiä Sinua."
Kiitos haastattelusta. Luvassa on lisää jaksoja.
Niissä keskustelemme Jumalan olemassaolosta ja Jeesuksesta.
Kiitos!
Kiitän myös teitä, rakkaat katsojat.
On tärkeä nähdä, -
ettei meillä tarvitse olla sisäisiä ristiriitoja, -
vaan voimme esittää kysymyksiä, myös niitä kiperimpiä.
Ei tarvitse pelätä. Jumala on totuus.
Hänellä ei ole mitään piiloteltavaa tai salattavaa.
Hän on valmis kysymyksiin.
Jeesus vastasi moniin kysymyksiin evankeliumeissa.
Voimme pyytää Jumalalta apua.
Hyvää viikkoa! Nähdään taas ensi viikolla!
Televisio-ohjelmien tekeminen on tiimityötä.
Saan haastatella toinen toistaan kiinnostavampia ihmisiä.
Tätä ohjelmaa on tekemässä kuvaajia, ohjaajia ja monia muita tekijöitä.
Sinäkin voit olla mukana tukemassa ohjelmaa taloudellisesti.
Tukinumero näkyy ruudulla.
Soita ruudun numeroon -
tai käytä oheista viitenumeroa.
Kiitos tuesta!
William Graigin Valveilla-kirjaa voi tilata TV7 Kaupasta:
www.tv7.fi/kauppa tai kauppa@tv7.fi
Suomennos: Marianne Tenetz