Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Mul on külas dotsent Juha Ahvio.
Tore, et sa taas siin oled, oled nõutud külaline.
Töötad Patmose ühenduses.
- Juhendan sealset uurimistööd ja pean loenguid ülikoolis.
Teen teoloogi tööd.
- Olen kuulanud sinu viimaseid loenguid,
kus sa võrdled klassikalist piibellikku kristlust
nn liberaalteoloogiaga, mis on üks eksitav suund.
Sa hoiatad selle eest oma loengutes, mis on saadaval ka CD-dena.
aga ka raamatus "Kuhu lähed Soome Siion?"
Tahaksin täna rääkida seni tuntud tõsiasjast,
et kristluse keskmeks on Issanda Jeesuse Kristuse surm ristil
meie eest.
Sinagi oled osalenud raamatus "Reformatsiooni tunnistused"
ja siit võiks lugeda ühe lõigu, mis kirjeldab Kirstuse ristisurma
ja selle tähendust. Loen lühikese lõigu
ja seejärel vestleme, mis selle õpetusega on juhtunud.
Lõik on Shoti tunnistusest.
"Usume, et meie Issand Jeesus ohverdas end vabatahtliku ohvrina
Isale meie eest, et Jeesus kannatas patuste vastupanu,
ja et teda haavati ja löödi meie üleastumiste pärast.
Usume, et Tema, Jumala puhas ja veatu Tall,
mõisteti süüdi maise kohtuniku ees, et meid vabastataks pattudest
meie Jumala kohtu ees.
Usume, et Jeesus ei kannatanud üksnes julma ristisurma,
mis oli Jumala poolt neetud,
vaid et Ta kannatas ka hetke oma Isa viha,
mille patused olid ära teeninud. Siiski tunnistame avalikult,
et Jeesus jäi Isa poolt sügavasti armastatuks
ja õnnistatud Pojaks neiski piinades ja valudes,
mida Ta oma ihus ja hinges kannatas,
et lepitada täielikult oma rahva patud.
Tunnistame avalikult, et pole olemas ühtki teist patuohvrit."
See on klassikaline ristiusk, mis on Piibli tuumaks.
Kuid siin on mitu asja, mida tänapäeval eitatakse.
Alustame taustalolevast inimese patususest.
- Liberaalteoloogia eitab Piibli autoriteetsust,
teoloogiat, Moosese ohvriteoloogiat, mida väidetavalt mõistetakse valesti
ja siirdatakse teise aega.
Kogu Vana Testamendi mõte asendusohvreist
ja asenduskannatustest, süütundest ja selle lepitamisest,
mis on Vana Testamendi lepitusteoloogia tuum
ja koondub ka kõiges selles, mida Uus Testament Kristusest räägib.
Evangeeliumid keskenduvad Kristuse kannatustööle,
kõik muu on sissejuhatav.
Uue Testamendi järgi tuli Jeesus täitma kõike,
mida Vana Testamendi võrdpidid ja varikujundid ette ennustavad.
Selle alla käivad verevalamine, süü lepitamine,
Jumala viha objektiks olemine kellegi eest
ehk asenduslepitus ja asenduskannatus.
See on Piibli tuumaks.
Liberaalteoloogia eitab seda kõike.
Samas pole neil käske ega evangeeliumit,
kuna pole õiget Jumalat, kes midagi nõuaks
ja kelle vastu me eksiksime, nagu Piibel väidab.
Vana kristluse järgi loodi Aadam heana,
ta eksis Jumala vastu, millega ta tõmbas süü alla
ja patu pahelisusse kogu inimkonna.
Iga inimene kannatab sellest peale patu needuse all.
Inimese seisund on pärast pattulangemist
Piibli järgi üsna armetu.
- Paljud usuvad veel loomist, kuid nad ei meenuta Piibli õpetust,
mille järgi inimene on radikaalselt langenud.
- Seda mäletatakse ehk mõistena, kuid süü mõiste kaob.
Kui see kaob, muutub ka kõik,
mida Piibel räägib Jeesuse lepitussurmast,
olemuslikult millekski muuks.
Oleme Kõigeväelise ees süüdlased, oleme Talle võlgu.
Tal on Loojana õigus mõningaid asju oma looduilt nõuda,
mida me oma loomu poolest ei täida ja oleme seetõttu süüdi.
Jumala õigsus tuleb siiski täita ja keegi peab selle eest maksma.
Seda kõike tegi meie eest Kristus. Tema maksis lunahinna
ja täitis maa peal täielikult Kümmet käsku. Sedagi meie eest.
Ta kandis karistuse, mis kuulub meile,
ja võitis meile ka ristisurma armulised viljad
ehk usu, õigsuse, uussünni ja pühitsuse viljad.
Need on kõik Kristuses.
Tema on ainus, kes on õige. Ta on olnud seda tõelise inimese
ja tõelise Jumalana, Jumal-inimesena.
See on seotud inkarnatsiooniga. Jeesus sündis tõelise inimesena.
- Unustatakse ilmselt, et kristlus on tervik.
Ei saa võtta üksnes loomist ja heita pattulangemist kõrvale.
Nii lõhutakse kogu Piibli arusaam tõelisusest.
- Patu mõiste on tänapäeval muutunud.
See olevat puudulikkus, vajakajäämine,
sinust nagu ei piisaks kellelegi, ja muud sellist ajalikku.
Ka evangeelium on sel juhul vaid sotsiaalse loomuga.
Liberaalteoloogia on arenenud teatud suunas
ja evangeelium on kahanenud üha enam sotsiaalsuse suunas.
See on ligimese elu leevendamine praeguses ajas.
See on liberaalteoloogide evangeelium.
- Lugesin eelmisel nädalal üht Inglismaal tehtud uurimust,
kus leiti, et isegi evangeelsete ja ärkamiskristlaste seas
on tekkinud raskusi selgitamisega, mis on evangeelium.
- See johtub raskustest seletada, mis on käsk.
Siis on ka raske seletada,
millisesse algseisundisse inimene loodi ja mis on pattulangemine.
Kõik on omavahel seotud.
Kui ühes aspektis toimub muutus, vääritimõistmine
või radikaalne, tahtlik teisitimõistmine,
muutuvad ka kõik teised aspektid.
Nagu vana usutunnistus ja Uus Testament ütlevad,
on Kristus meie õigsus Jumala kohtu ees,
Kristuse ohver arvestati meie heaks,
Jumal võib meile nüüd Kristuse lepitusohvri tõttu andestada.
Need on juriidilised terminid ja see on Piiblis keskne.
Kui aga pole Kõikvõimsat Jumalat, kelle vastu on eksitud,
kaob ka kõik muu.
Siis ei saa evangeelium olla kuulutus sellest,
et Kristus täitis sinu eest käsu ja sina oled vaba.
- Usutunnistusi ja Piiblit lugedes võib täheldada mõtet,
et Kristus on asenduslepitaja. Ava seda mõtet veidi, palun.
- Inimkonna langemisest peale Aadamas oleme me süüdlased.
Inimene ei saa end ise lunastada. Miski loodu ei saa inimest lunastada.
Inimene on ummikus. Käsku pole enam võimalik täita.
Jumala ärateenimatu armastus inimese suhtes ilmnes selles,
et Püha Kolmainsus tegi kunagi alguses päästeplaani.
Teatud teoloogilises kontekstis võiksime rääkida lunastuslepingust,
mille juures oli kogu Kolmainsus. Seda kinnitavad mõned kirjakohad.
Kolmainsuse teine isik nõustus alandava seisuga
ehk saama inimeseks ning sooritama lepituse ja lunastuse
nende eest, kelle Isa Talle andis.
Kolmainsuse kolmas isik, Püha Vaim, nõustus teistega,
et tuleb kohaldama ristitöö vilju kõigile, kellele need kuuluvad.
Jumala päästeplaan läks käiku ja ilmutati juba paradiisis
pärast pattulangemist, et naise seeme purustab mao pea.
1. Moosese 3:15.
Kogu ülejäänud Piibel on selle 15. salmi täpsem analüüs
kuni Ilmutuseraamatu lõpuni.
Naise seeme tuli, purustas mao pea ja teostas lepitustöö.
Inimkonna ajaloo lõpuni käib lunastuse viljade kohaldamine ajas,
kuni kõik kulmineerub Kristuse teise tulemise
ja Viimase Kohtupäevaga, mil saab ilmsiks,
kes on lootnud Kristusele ja tema õigsusele ja kes mitte.
Siis järgnevad uue taeva ja uue maa reaalsused.
Ristitöö ja Kristuse asendus- kannatuslik lepitussurm
on kriitilise tähtsusega.
Pääste tähendab põhimõtteliselt seda, et me usus loodame kõigele,
mida Kristus on meie eest teinud.
Usk pole meie pääste, õigsus ega hea tegu,
vaid see on vahend, millega loodame Kristuse heale teole,
õigsusele, mis on Kristuses.
Luther ja teised rääkisid kunagi valeõigsusest.
Kogu õigsus on Kristuses. Tema on meie õigsus, kui Teda usume.
Saame patud andeks ja Jumal vaatab meid seejärel
üksnes Kristuse kaudu.
Samal ajal sünnitab Jumala Püha Vaim meid uude vaimsesse ellu.
Uussünnis algab kogu elu kestev pühitsusprotsess,
kus me vähehaaval kasvame üha enam Kristuse sarnasusse.
See ei saa ajas kunagi täiuslikuks, see juhtub ülestõusmises ja aus.
Me tõepoolest uueneme ja see on osa uuest loodust,
mis algas Kristuses.
Seeõttu on Kristuse surm, matmine, ülestõusmine
ja taevaminek strateegiliselt üliolulised ja otsustavad sündmused.
Nende traditsiooniliste mõistete eitamine
tähendab klassikalise kristluse eitamist.
- Vaatame mõningaid põhiaspekte. Vaatame algusest.
Kas see kirjakoht kuulub mainitud lepingu juurde?
"Seepärast Kristus ütleb maailma tulles: "Tapaohvrit ..."
Jeesus räägib siin Jumalale, kui oli maailma tulemas.
Ta oli juba enne inimeseks sündimist olemas.
Tapaohvrit ja roaohvrit sa ei tahtnud,
aga ihu sa oled mulle valmistanud."
Ta ütles, et tuli tegema Jumala tahtmist
ja see tahtmine on kirja pandud.
"Vaata, ma tulen - rullraamatusse on minust kirjutatud -
tegema sinu tahtmist, oh Jumal!”
Neil on selline arusaamine, et Isa saatis Poja
ja Poeg tuleb tegema Isa tahtmist.
- Rullraamat viitab Vana Testamendi prohveteeringutele.
Luuka evangeeliumi lõpus ütleb Kristus,
et Vana Testamendi kirjutised tunnistavad Temast.
Kogu Vana Testament on rullraamat, kus seda on ennustatud.
Siin on viide Kolmainsuses peituvale lunastuslepingule
mis on ilmunud kõiki aegu läbiva armulepinguna
ning sõlmitud Kristuse ja Tema omade vahel.
- Lugesin alguses usutunnistusest sellise lõigu:
"Ta kannatas hetke oma Isa viha, mille patused olid ära teeninud."
See on teine võtmeküsimus.
Jeesus mitte lihtsalt ei sure, vaid võtab mulle kuuluva karistuse.
- Ta kannatas. Ta oli passiivselt sõnakuulelik.
Tema kandis selle karistuse.
Lisaks aktiivsele sõnakuulelikkusele täitis ta positiivse Jumala tahtmise,
mis jäi Aadamal paradiisis pattulangemise tõttu tegemata.
Kristus aga kannatas kõik kiusatused ja elas täiuslikult koos Jumalaga.
Kristuse õigsus ja uus elu on kingituseks kõigile, kes usuvad.
Ja kuigi jääme pärast pääsemistki patusteks inimesteks,
kuigi armusaanud patusteks, on meie igapäevane elu oluline,
kuna Kristuse täiuslik elu arvestatakse meie arvele.
Kõike, mida seejärel Jumala auks teeme,
jälgib Isa Kristuse kaudu.
Püha Vaimu töö kaudu on see Isale meelepärane
ja ligimesele kasulik ning edendab Jumala riiki.
Kuid mitte meie endi jõus või oletatud täiuslikkuses,
vaid Kristuse täiuslikkuses.
Ta tõepoolest kannatas Isa õiglast viha.
Kuigi postmodernistid on vastu patriarhaalsele korrale,
võimupoliitikale ja muule sellisele
ega aktsepteeri sellist terminoloogiat,
on Jumal siiski õige Issand ja eeldab õiguse ja õigluse täitmist.
Kui on eksitud püha käsu ja Jumala püha olemuse vastu,
järgneb kohutav karistus - Piibli järgi igavene hukatus.
Ainus ravim selle vastu on Kristuse lepitustöö,
mis võib meid igavesest surmast päästa.
Surmast, kuhu igaüks on Aadamas juba sündinud,
kui Kristus talle armu ei anna, ta Pühast Vaimust uuesti ei sünni
ega saa Kristuses päästetud.
- Pärast selle uskumist võidakse ekslikult arvata,
et sellele järgnev uus elu teenib meile midagi.
Ütlesid, et usk on kui tühjad käed, mis võtavad vastu kingituse.
- Uus elu minus on Kristus minus. Kõik läheb Kristuse arvele.
Temale üksi kuulub kogu au.
Meie tegevus siin ajas lähtub tänulikkusest pääste eest.
Kuid see ei teeni meile midagi,
kuna seegi lähtub patustest inimestest.
Kõik meie teened on Kristuses.
- Selles peitub evangeeliumi hea sõnum,
kui inimene mõistab, et ta on loodud;
et ta vastutab Püha Jumala ees;
et ta on kohutavalt oma pattudega Tema vastu eksinud,
isegi kui ta pole inimlikult midagi hirmsat korda saatnud.
Kristus on võtnud meie koha
ja me ei ei pea kaasa tooma ühtki head tegu,
vaid võtame selle töö usus vastu.
- Kui küsitakse, miks Jumal midagi maailma kurjuse vastu ei tee,
tasub meeles pidada, et Jumal tegi ristil väga palju.
Kus Jumal oli, kui juhtus see või teine?
Ta oli sealsamas, kui Tema Poeg meie pattude eest ristil tapeti.
Tema suurim asjadesse sekkumine meie heaks on juba toimunud.
Kui sellest aru saadakse, saadakse pihta ka evangeeliumile,
rõõmusõnumile, et seda tehti minu eest.
Siis jääb üle vaid ülistades ja kiites selle peale loota
ning jätkata uut elu Kristuses ja koos Temaga.
See ongi evangeeliumi armuline reaalsus.
- Kui inimene on täis omaenda headust ja kujutleb, et on hea inimene,
ega pole korralikult käsu peeglisse vaadanud,
ei suuda ta hinnata, et saab selle 100%-liselt kingiks.
Kui aga patuga tegelikkuses veidigi tutvutakse
ja mõistetakse, et on võimatu end ise heaks inimeseks muuta
ega kunagi Jumalale iseendas kõlvuline olla.
Jääksime igavesti kõigest ilma, kui Tema seda meie eest ei teeks.
- Selles ongi liberaalteoloogia häda, kui seda kirikus levitatakse,
et see võtab käsu ära, kuid hävitab ka evangeeliumi.
Nii mõistab ta patused inimesed olukorda, kus pole evangeeliumi.
Nad võivad vaid üritada ise oma vajakajäämisi lappida,
või hakatakse halvimal juhul ehitama midagi,
mida Piibel nimetab ebajumalateenimiseks.
Inimene ehitab midagi omal jõul ja peab seda vooruslikuks.
Traditsioonilise evangeeliumi ja käsu muutmisel millekski teiseks
on väga hukatuslikud tagajärjed.
- Kuhu me selle kaotanud oleme?
Paulus kirjutas sel teemal Galaatlaste ja Roomlaste kirjad.
Uus Testament on täis pattude andeksandmist
ja Kristuse lepitustööd. Kirikuisad räägivad sellest.
Reformatsiooni pioneerid tagusid selle rauda usutunnistuses.
Tänapäeval kuuleb jutlusi, mis on täis inimeste endi tegusid,
täis trikitamist mingite pisiheategudega.
Lepitusmõte sellest, kuidas surma järel
püha Jumala ees seisma jääda, jääb tahaplaanile.
Piisab ühest Jumala pilgust ja ma tean, et olen läbini patune.
Kuhu see on kadunud?
- Peetakse ebaõiglaseks, et taevas on mingi isand,
kes ütleb, kuidas asjad käivad.
Tänapäeval räägitakse palju ebaõiglusest ja ebavõrdsusest.
Keegi ei tohi olla isand, ega keegi alam.
Tänapäeva inimene peab saama end ise vabalt valida,
ehitada end ise selliseks nagu tahab;
end koost võtta ja uutmoodi üles ehitada.
Kõigil peab tänapäeval olema vabadus
ja sellega ei sobi enam Taevane kuningriik.
Kogu võim olevat kuradist. Mingeid kuningaid pole vaja.
Kristus ei saa kuningas olla, pean ise enda isand olema.
Inimlik autonoomia.
- Jõuame juba pattulangemisest tuttava probleemini.
Eitatakse Jumala suveräänsust ja Tema rolli Loojana,
kelle ees me vastust anname.
- "Te saate Jumala sarnaseks, tundes head ja kurja.”
Ka päris alguses meelitati inimene pattu langema selle sama lõksuga.
Inimene hakkas endast liiga palju arvama
ja kujutles end Jumala sarnaseks, eriti eetikaküsimustes.
Tänapäeval on paljudel selge, et pole jumalikku ettemääratust,
kuidas asjad peaksid olema.
Polevat olemas looduskorda ega Kümmet käsku,
mis räägiksid selgelt, mis on inimesele kasulik ja omane.
Eitatakse isegi inimese olemust. Inimene muutuvat koos ajaga
ja teda võib igal ajal milleks tahes uuesti üles ehitada.
Inimlikke inistutsioone võib igal ajal omal soovil ümber teha.
Pole midagi püsivat.
Inimesest saab iseenda looja.
See looja-usk on väga dogmaatiline ega salli mingit konkurentsi.
Sel juhul peab Piibli Kolmainu Jumal lahkuma.
- Nagu ühes varasemaski saates, on meil küsimus selles,
millest me lähtume.
Kui inimene lähtub sellest, et ta on ise isand
ja isegi Taevas pole kedagi muud, jõuab ta teise järelduseni.
Kui ta aga lähtub sellest, et on loodud Kolmainu Jumala poolt,
kuid ta on langenud, järgneb küsimus:
kuidas Jumalaga ühendust taastada?
Järgneb Kristuse lunastustöö.
Kõik sõltub terviknägemusest meie elu kohta.
- Loomine, langemine ja lunastus - selles on klassikaline piibliõpetus
ja klassikaline kristlus.
Tänase maailma uued mõtteviisid, mis on tegelikult üsna iidsed,
seavad selle kõik kahtluse alla.
- Meil on aeg taas otsakorral.
Tulevikus võiksime rääkida probleemidest uues maailmavaates.
Kes annab end jumalaks ülendanud inimesele üldse mingi väärtuse?
- See on tähtis küsimus.
- Mis on tema elu mõte?
- Pole inimõigusi ega muud, kuna kõik on konstrukt.
- Kõik on meie endi väljamõeldis.
- Täielik nihilism ja väärtusetus.
- Täiesti erinev seisukohast,
mille järgi Jumal annab kõigile igavese väärtuse ja ütleb:
Mina olen sind loonud, kuid sa ka vastutad Minu ees.
- Täpselt.
- Lõpetuseks küsin veel,
mida see sulle isiklikult tähendab?
- See on vaim ja elu.
See on põhitõde, millest tahan kinni hoida
ja soovitan ka teistele.
Hoidke kinni kuningas Kristusest ja usust,
et Jeesus Kristus on Issand.
See on meie õigsus, pääste ja põhitõde,
ning sellest tahan ka ise kinni hoida.
- See on püha evangeelium.
Aitäh saates osalemast!
Aitäh, head vaatajad, et olite meiega!
Toeta TV7 Eesti kanali tööd annetusega! Saaja: Taevas TV7.
Swedbank 221048388411 SEB 10220109461019
Õnnistatud nädalat!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri