o
Tervetuloa Café Raamattu -ohjelman pariin!
Meillä on tänään vieras Ruotsista, Stefan Gustafsson. Tervetuloa!
Olet kirjoittanut monta kirjaa.
Olet teologi ja apologeetta.
Selitä lyhyesti, mitä on apologetiikka.
Apologetiikka tarkoittaa selittämistä ja puolustamista.
Kreikan sana "apologia" esiintyy Uudessa testamentissa.
Se tarkoittaa vastaamista tai puolustamista.
Apologetiikka on ollut tärkeä kirkkohistoriassa.
Sen tehtävä on ollut selittää, mitä kristinuskossa väitetään, -
puolustaa ja perustella, miksi kristinusko on totta -
ja vastata vastaväitteisiin, joita tulee väistämättä.
Koko kirkkohistorian ajan evankeliumit ovat saaneet osakseen -
kysymyksiä ja kritiikkiä.
Siksi kristinuskoa on pitänyt selittää ja puolustaa.
Nyt saat tehdä sen.
Tarkastellaan kristinuskon kahta keskeistä kysymystä.
Kumpikin liittyy pääsiäisen tapahtumiin.
Ensimmäinen kysymys koskee Jeesuksen ristinkuolemaa.
Etenkin viime aikoina -
on esitetty vahvoja syytöksiä sitä kohtaan.
Usein kuulee kritisoitavan sitä, -
että Jumalan Pojan ristinkuolema on keskeistä kristinuskossa.
Isä-Jumala lähettää Poikansa kuolemaan.
Sehän on todella outoa. Miksi sen piti mennä niin?
Eikö Hän olisi voinut antaa anteeksi jollakin toisella tavalla?
Miten vastaisit siihen?
On tärkeä huomata, mihin evankeliumeissa keskitytään.
Niissä kerrotaan Jeesuksen vangitsemisesta, kuulustelusta, -
kiduttamisesta, tappamisesta, hautaamisesta ja ylösnousemisesta.
Kuvaukset niistä tapahtumista muodostavat evankeliumien pääosan.
Mikään uskonnollinen liike ei keksisi, -
että sen johtajaa pilkataan ja kidutetaan -
ja että Hänet naulitaan häpeällisesti ristille.
On aivan selvää, että näin todella tapahtui.
On myös selvää, että ensimmäisille kristityille -
näillä tapahtumilla oli erikoislaatuinen merkitys.
He eivät pitäneet sitä onnettomuutena tai murhenäytelmänä.
He ymmärsivät, että siihen liittyy syvempi salaisuus.
Tuota salaisuutta meidän pitää ajaa takaa, -
jos haluamme tutkia, miksi -
rististä, teloitusvälineestä, tuli kristinuskon tunnusmerkki.
Täytyy luopua ennakkoluuloista -
ja olla valmis ottamaan ensi askel.
Kannattaa yrittää ymmärtää, miten Jeesus itse näki asian.
Hänhän näki kuolemansa edeltä.
Kannattaa myös tutkia, -
miten Hänen seuraajansa tulkitsivat nämä tapahtumat.
Usein kuulee seuraavanlaisen vastaväitteen: -
Eihän tähän nyt olisi tarvittu Jumalan Pojan kuolemaa.
Olisihan Jumala voinut antaa anteeksi muutenkin.
Eihän sen näin olisi tarvinnut mennä.
Täytyy miettiä hieman, -
mitä pahuus, syyllisyys ja anteeksianto pitävät sisällään.
Jos olen tehnyt väärin sinua kohtaan, -
voit valita anteeksiannon.
Voit sanoa: "En kanna kaunaa. Unohdetaan koko juttu."
Ajatellaanpa maan korkeinta oikeutta.
Jos on tapahtunut vääryys, -
korkein oikeus ei voi sanoa niin kuin ihmiset keskenään: -
"Unohdetaan koko juttu."
Jos korkein oikeus tekee niin, -
se muuttaa maan oikeus- järjestystä ikuisiksi ajoiksi.
Jos se pätee korkeimpaan oikeuteen, kuinka paljon enemmän Jumalaan?
Maailmankaikkeuden oikeusjärjestys lepää Hänen varassaan.
Jos Hän painaisi villaisella historian kaikki vääryydet -
ja pahuuden, jota olemme kohdanneet elämässämme, -
maailmankaikkeuden oikeusjärjestys muuttuisi välittömästi.
Ensimmäisenä täytyy siis nähdä, -
ettei pahuutta voi niin vain unohtaa. Se vaatii rangaistuksen.
Siksi on olemassa esimerkiksi sotarikostuomioistuimia.
Kun tapahtuu vääryys, emme jätä asiaa sikseen.
Se selvitetään.
Se on Jeesuksen ristin taustalla.
Jumalan ja ihmisen välillä on ongelma, jota ei voi ohittaa.
Sille täytyy tehdä jotakin.
Tahdon mainita sivuhuomautuksena, -
että islamissa on myös jumala, joka on persoona, -
mutta siinä ei ole ristiä.
Islamin teologian mukaan ei tarvita sovitusta.
Eräs ihminen kuvaili islamin teologiaa siten, -
että hän vertasi historiaa esirippuun.
Jumala voi halutessaan vetää kankaan siten, -
että pahuus peittyy.
Raamatun Jumala ei voi peittää tapahtunutta.
Tarvitaan sovitusta.
Siihen liittyy Jeesuksen kuolema.
Mitä Jeesuksen kuolemassa tapahtui tästä näkökulmasta katsottuna?
Jeesus sanoi, ettei Hän tullut palveltavaksi -
vaan palvelemaan ja antamaan henkensä ihmisten edestä.
Jeesus huusi jotakin ristillä viimeisinä hetkinään.
Hän sanoi monta tärkeää asiaa ristiltä.
Hän huusi kovaan ääneen: "Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit?"
Se on kirjoitettu ylös arameaksi.
Se teki ilmeisen suuren vaikutuksen kuulijoihin, -
niin ettei sitä haluttu kääntää kreikaksi.
Sanat painuivat pysyvästi kuulijoiden sydämeen ja sieluun.
Jeesus koki ristillä, että Jumala hylkäsi Hänet.
Ero Jumalasta sisältyy rikkomukseemme.
Se on sen seuraus.
Ristillä Jeesus otti ylleen meidän eromme Jumalasta.
Kristillisen ymmärryksen valossa -
Jeesus käsitteli ristinkuolemansa kautta syntitaakkaa, -
jota Jumala ei voinut jättää sikseen.
Hän kantoi itse rangaistuksen.
Kuulin erään ihmisen kysyvän, miksi sen piti olla Jumalan Poika.
Miksei Jumala kantanut rangaistusta itse?
Onko kysyjä ymmärtänyt jotakin väärin?
Niin voitaneen sanoa.
Uudessa testamentissa sanotaan, -
että Jumala oli Kristuksessa ja sovitti maailman itsensä kanssa.
Jumala laskeutui keskuuteemme Jeesuksessa.
Tätä ei voi ymmärtää ilman kristinuskon kolminaisuusoppia.
Jumala on yksi, mutta samalla Hän on Isä, Poika ja Pyhä Henki.
Ei voi ajatella, -
että Isä ja Poika ovat täysin erillään.
Toisin sanoen Jumala ei ensin lähetä Poikaansa -
ja sitten etäänny ristin kärsimyksestä.
Ristillä on Jumala koko kolminaisuudessaan.
Paavalin mukaan Jumala oli Kristuksessa.
On olennaista nähdä tässä, -
että Jeesus itse vapaaehtoisesti antoi elämänsä.
Jeesus ei ollut Isänsä terrorin kohteena.
Humanistit maalailevat mielellään kuvaa siitä, -
että tässä pahoinpidellään lasta.
Se on ollut syytös.
Se on vertauskuva, -
jolla ei ole mitään tekemistä evankeliumin kanssa.
Lapsen pahoinpitelyssä -
aikuinen tekee lapselle moraalista vääryyttä, -
jota lapsi ei missään nimessä toivo ja jolla on kielteisiä seurauksia.
Evankeliumissa ei ole mitään sellaista.
Jeesus ilmaisee selvin sanoin, että Hän itse antaa henkensä.
Joh. 10:17-18:ssa Hän sanoo: -
"Minä annan henkeni. Ei kukaan sitä minulta ota."
Se oli täysin Jeesuksen oma päätös.
Hän teki niin, koska Hän rakastaa meitä.
Hän antoi henkensä meidän edestämme.
Tämän kertomasi valossa voidaan sanoa, -
että ristinkuolema on tärkeä ja keskeinen.
Lisäksi se on äärettömän tarpeellinen.
Sen ansiosta maailmankaikkeuden moraalinen järjestys pysyy yllä.
Jumalan toiminta ei ole irrationaalista.
Hän pitää kiinni moraalista ja oikeudenmukaisuudesta.
Toisaalta näkyvissä on myös Hänen rakkautensa.
Hän ottaa ylleen rangaistuksen, joka kuuluisi meille.
Jokunen viikko sitten keskustelin erään opiskelijatytön kanssa.
Hän sanoi, ettei hän ymmärrä ristin merkitystä.
Käsitin, että asian selittämiseen piti löytää toinen näkökulma.
Totesimme, että ihmissuhteet ovat tärkeitä meille ja että -
rikkinäiset suhteet aiheuttavat paljon kipua ja surua.
Kysyin: "Kun suhde on rikki, tarvitaanko sovinnontekoa?"
Sopu ei synny itsestään.
Aina ei voi sanoa: "Unohdetaan koko juttu."
Ongelma on paljon syvempi ja monitahoisempi.
Ratkaisu voi vaatia suuren korvauksen loukatulle, -
jotta suhde saadaan korjattua.
Se vaatii sovitusta, ja sovituksella on aina hintansa.
Kaikki nämä osatekijät ovat nähtävillä evankeliumissa.
Elämässä tärkeintä on suhde Jumalaan. Se on rikki.
Olemme kääntyneet pois. Välillämme on juopa.
Se ei korjaannu ilman sovitusta, mutta sovituksella on hinta.
Ristiä tarvittiin juuri siksi, että se toi sovituksen.
Sillä oli hirvittävä hinta, sillä kyse oli koko ihmiskunnasta, -
ihmiskunnan koko historiasta.
Ristin tapahtumat ovat keskeisiä Uudessa testamentissa.
Sitä käsitellään monessa luvussa.
Jeesus kulkee kohti kuolemaansa. Hän sanoi tulleensa sitä varten.
Sitten tapahtuu jotakin. Hän kuoli ristillä, ja Hänet haudattiin.
Sitten Hän nousi kuolleista. Miten keskeistä se on mielestäsi?
Se on ratkaisevan tärkeää. Kaikki seisoo tai kaatuu sen mukana.
Kaikki Jeesuksessa ja kristinuskossa riippuu siitä.
Ellei Jumala olisi herättänyt Jeesusta kuolleista, -
Jeesuksen väitteet olisivat osoittautuneet tyhjiksi.
Herättämällä Jeesuksen ja nostamalla Hänet kirkkauteen -
Jumala vahvisti Jeesuksen identiteetin ja merkityksen.
Siksi Jeesus on tärkein henkilö, jonka jokaisen olisi syytä tuntea.
Kaikki riippuu ylösnousemuksesta.
Valitettavasti meillä ei ole aikaa mennä kovin syvälle, -
mutta voitko mainita joitakin keskeisiä perusteita, -
joiden vuoksi kannattaa uskoa ylösnousemukseen?
Se on jotakin uskomattoman radikaalia.
Inhimillisesti ajateltuna kaikki on ohi, kun kuolemme.
Opetuslapset väittävät, että Jeesus on noussut kuolleista.
Miten voimme olla varmoja siitä, että se todella tapahtui?
Tietysti jos Jumalaa ei ole olemassa, -
ylösnousemuskin on täysin poissuljettu asia.
Voimmeko olla varmoja siitä, ettei Jumalaa ole?
Niin kauan kuin Jumalan olemassaolo on mahdollinen, -
silloin ylösnousemuskin on mahdollinen, -
eikä sitä voi sulkea pois.
Sitten täytyy tutkia todisteita. Mikä puoltaa ylösnousemusta?
Lähdeaineisto on hyvin mielenkiintoinen.
Ensimmäiset uskovat eivät odottaneet ylösnousemusta.
He olivat aivan varmoja siitä, että Jeesus oli kuollut -
ja pysyisi kuolleena vanhurskaiden ylösnousemukseen saakka.
Hänet haudattiin. Opetuslapset lähtivät Jerusalemista.
Mainitaan Emmauksen tien kulkijat. Kun Jeesus ilmestyi seuraajilleen, -
he luulivat Häntä ensin aaveeksi tai puutarhuriksi.
Kun naiset kertoivat Hänestä Pietarille ja Johannekselle, -
nämä eivät uskoneet heitä.
Tuomas sanoi, ettei hän usko, ellei hän itse näe.
Kukaan ei odottanut sitä.
Naiset menivät voitelemaan Jeesuksen ruumista sunnuntaina.
Jeesus kuoli perjantaina ja haudattiin samana iltana.
Sunnuntaiaamuna haudalle vietiin hyväntuoksuisia öljyjä.
Heidän ainoa ajatuksensa oli, että Jeesuksen ruumis piti voidella.
Hauta olikin tyhjä.
Kukaan ei ole koskaan löytänyt Hänen ruumistaan.
Hauta oli tyhjä.
Seuraavan kuuden viikon aikana moni ihminen kohtasi Jeesuksen.
Ne olivat konkreettisia kohtaamisia.
Ihmiset keskustelivat ja aterioivat Hänen kanssaan ja kuuntelivat Häntä.
Uuden testamentin mukaan yli 500 ihmistä näki Hänet kerralla.
Lähdeaineistossa mainitaan monta tunnistettavaa henkilöä, -
joista näkee selvästi, että he ovat kohdanneet Jeesuksen.
Opetuslasten asenteet ja elämä muuttuivat täysin, -
ja he olivat valmiit kohtaamaan kuolemankin uskonsa puolesta.
He saivat ilmiselvästi kosketuksen -
ylösnousseesta kirkastetusta Jeesuksesta.
Sen jälkeen seurakunnan kasvua ei voinut pysäyttää.
Sille pitää löytyä selitys. Miksi hauta oli tyhjä?
Mikä on selitys sille, -
että suuret ihmisryhmät väittävät kohdanneensa Jeesuksen fyysisesti -
eivätkä pelkästään sisäisesti.
Sen seurauksena syntyi kristillinen kirkko.
Onko voinut olla niin, etteivät he olleet rehellisiä -
ja että he suunnittelivat tämän?
Toisaalta sanoit, etteivät he olleet valmistautuneita.
Se oli kaikille valtava järkytys.
Toki aina voi väittää, että he valehtelivat, -
mutta jos tutkii valehtelun psykologiaa, -
ihminen valehtelee yleensä kahdesta syystä.
Toinen on se, että halutaan peittää jokin ikävä teko.
Toinen syy on se, että halutaan saavuttaa jotakin etua.
Joku saattaa valehdella, että hänellä on tohtorintutkinto.
Kumpikaan motiivi ei ole mahdollinen tässä tapauksessa.
Heitä alettiin vainota, kun he väittivät Jeesuksen ylösnousseen.
Stefanus tapettiin. Jaakob, Johanneksen veli, tapettiin.
Pietari joutui vankilaan. Heille koitui vaikeuksia uskonsa takia, -
ei suinkaan etua. Valehteluun ei ole motiivia.
On aivan selvää, että he itse uskoivat siihen, mitä he julistivat.
On vielä yksi mahdollisuus.
He itse uskoivat, -
mutta jos he olivatkin jonkinlaisessa joukkopsykoosissa.
He olivat vakuuttuneita. Se on aivan selvää.
Onko mahdollista, että he olivat aistiharhojen vallassa?
Onhan se mahdollista.
Tapaan kysyä ihmisiltä, kuinka moni on kokenut aistiharhoja.
Se on hyvin harvinaista. Sellaista ei tavallisesti tapahdu.
Yleensä aistiharhoja tapahtuu silloin, -
kun ihminen on ollut kauan syömättä ja juomatta, -
kun ihmisellä on erittäin kova kuume -
tai kun ihminen käyttää huumausaineita.
Muuten ihmisellä ei ole aistiharhoja.
Sitä paitsi aistiharha on yksilökohtainen ilmiö.
Aistiharhat rakentuvat yksilön tunteista ja mielikuvista.
Kahden ihmisen aistiharhat eivät ole yhteneväisiä.
500 ihmistä ei näe samaa aistiharhaa.
Ryhmähallusinaatioista ei ole esimerkkejä.
Todisteiden mukaan Jeesus ilmestyi naisille, opetuslapsille, -
yli 500 ihmiselle, kuudelle opetus- lapselle Genesaretin rannalla -
ja kaikille apostoleille. Teoria ei voi pitää paikkaansa.
Jos ainoa todiste olisi Paavalin kokemus Damaskon tiellä, -
se olisi voinut olla auringon- paahteen aiheuttama aistiharha.
Sanoit, etteivät he nähneet näkyjä, vaan se oli todellinen kohtaaminen -
ylösnousseen Jeesuksen kanssa.
Miksi kristinuskossa on niin tärkeää, -
että ylösnousemus on fyysinen, ajassa ja maailmassamme tapahtuva?
Miksei riitä, että ihminen näkisi sen vain näyssä?
Osittain siksi, että hauta oli todistettavasti tyhjä.
He kohtasivat kirkastuneen Jeesuksen.
Se oli sama ruumis, joka oli ollut ristillä. Haavat olivat nähtävillä.
Salaisuus oli se, että Jumala on luonut maailman ja ihmisen.
Ylösnousemuksessa Jumala nosti ihmiselämän uudelle tasolle.
Tapahtui niin kuin Paavali sanoi, -
katoamattomuus tulee mahdolliseksi.
Kuolemattomuus tuli saataville.
Jeesuksen ylösnousemus oli fyysinen, -
mutta ylösnousemusruumis oli ikuisessa olomuodossa.
Onko se myös kuva tai pikemminkin merkki meille siitä, -
että mekin saamme konkreettisen ylösnousemusruumiin?
Uudessa testamentissa on ilmaistu hyvin vahvasti, -
että Jeesus on ylösnousseista ensimmäinen -
ja että Hänestä osalliset saavat saman kirkastuneen olomuodon.
Kristityt odottavat, että Jeesus tulisi takaisin kirkkaudessaan -
ja että pääsisimme osallisiksi samasta kirkkaudesta.
Silloin eivät vallitse heikkous, sairaus, kuolema ja synti, -
vaan kirkkaus, voima ja katoamattomuus.
Meillä on aikaa jäljellä pari minuuttia.
Olemme puhuneet kahdesta keskeisestä tapahtumasta kristinuskossa, -
Jeesuksen kuolemasta ja ylösnousemuksesta.
Mitä ne merkitsevät sinun elämässäsi tänään?
Ne ovat tärkeintä elämässäni. Ne määrittävät olemassaoloni.
Aiemmin elämääni painoi ikään kuin raskas reppu.
Kaikilla on jokin taakka, joka aiheuttaa surua, häpeää, -
jotakin, joka ei ole kohdallaan.
Jeesuksen risti on paikka, johon voin laskea taakkani.
Voin vapautua menneisyydestäni.
Se tarjoaa myös tulevaisuuden, -
joka ei ole vain vanhenemista, kuolemista ja maatumista.
Se on elämää, kirkkautta ja voimaa. Se on Jeesuksen ylösnousemus.
Ne määrittävät koko elämäni.
Taakkani saan jättää ristin juurelle.
Tulevaisuudessa minua odottaa kirkkaus.
Kiitos, että olit ohjelmassamme.
Kiitos myös katsojille, että olitte mukana.
Meillä on paikka, -
johon voimme jättää kaikki epäonnistumisemme ja syntimme.
Ei ihme, että kristityt ovat tehneet niin paljon lauluja -
Jeesuksen rististä.
Meillä on myös tulevaisuus.
Emme vain tule vanhaksi ja raihnaiseksi ja sitten kuole, -
vaan saamme odottaa ikuista elämää, -
jolloin elämme Jumalan yhteydessä ja saamme nähdä taas rakkaamme.
Tämän sanoman äärellä kannattaa viipyä.
Jumalan siunausta! Nähdään taas ensi viikolla!
Suomennos: Marianne Tenetz