o
Tervetuloa jälleen Café Raamattu -ohjelman pariin.
Tänään meillä on vieras naapurimaastamme Ruotsista.
Stefan Gustafsson, tervetuloa!
Olet kirjoittanut monta kirjaa.
Olet teologi ja kristitty vaikuttaja Ruotsissa.
Tänään keskustelemme Jeesuksesta.
Ensimmäisenä nousee esiin kysymys, -
jota pohdiskellaan usein internetin keskustelupalstoillakin.
Onko Jeesus ollut ylipäätään olemassa?
Mistä sen voi tietää?
Kysymys on ratkaisevan tärkeä.
Historiantutkijat ovat vakuuttuneita siitä, -
että Jeesus on historiallinen henkilö.
On monia syitä, miksi asiassa vallitsee yksimielisyys.
Millaisia perusteluja Hänen olemassaololleen on?
Perusteluja on monia.
Kristinusko on maailman suurin liike ja sosiologinen ilmiö.
Kristinuskoa ei kuitenkaan ole aina ollut olemassa.
Jonkun on täytynyt käynnistää se.
Muhammed perusti islamin ja Gautama buddhalaisuuden.
Kaikki lähteet viittaavat yksimielisesti siihen, -
että Jeesus perusti kristinuskon. Muuta perustajaa ei mainita.
Koostuuko lähdeaineisto vain evankeliumeista -
ja muista Uuden testamentin kirjoista?
Evankeliumit ovat tärkein ja laajin lähdeaineisto Jeesuksesta.
Hänestä on kuitenkin aikaisempiakin lähteitä.
On olemassa myös myöhempiä Raamatun ulkopuolisia lähteitä.
Varhaisista lähteistä tahdon mainita Paavalin.
Hän ensin vastusti kristinuskoa, mutta liittyi myöhemmin liikkeeseen.
Hän kirjoittaa Galatalais- kirjeessä noin 50 jKr., -
miten hän kolme vuotta kääntymisensä jälkeen -
meni Jerusalemiin tapaamaan uskovia.
Hän tapasi Pietarin ja Herran veljen, Jaakobin.
Hän tapasi siis Jeesuksen veljen.
Se tapahtui kolme vuotta Paavalin kääntymisen jälkeen, -
nelisen vuotta ristin tapahtumien jälkeen, eli 30-luvulla jKr.
Vain olemassa olevilla henkilöillä on veljiä ja sisaria.
Paavali on vanhin ja ensimmäinen historiallinen todistaja -
Jeesuksen olemassaololle.
Paavalin vuoden 50 tienoilla kertomien tapahtumien ajankohta -
oli hyvin lähellä Jeesuksen kuolemaa ja ylösnousemusta.
Se on hyvin varhaista tietoa.
Antiikin lähdeaineistoon verrattuna se on ylivertaista.
Yleensä tapahtumien ja kirjallisen lähteen välillä on pitkiä aikoja.
On olemassa myös Raamatun ulkopuolisia lähteitä.
Juutalainen historioitsija Josephus -
mainitsee Jeesuksen kahdessa kohdassa -
sekä Jeesuksen veljen ja tämän teloituksen.
Roomalainen historioitsija Tacitus mainitsee Jeesuksen, Pilatuksen -
ja Pilatuksen langettaman kuolemantuomion.
Laaja aineisto käsittää siis evankeliumit ja Paavalin tekstit.
Evankeliumit sisältävät kattavasti tietoa Jeesuksesta.
Niitä tukevat Raamatun ulkopuoliset lähteet.
Niistä Josephus ja Tacitus ovat tärkeimmät.
Voidaanko sanoa, että jos meillä ei olisi lainkaan evankeliumeita, -
tietäisimme silti, että Jeesus oli olemassa?
Ilman muuta.
Kristinuskon synnylle tarvitaan silti selitys.
Vaikka evankeliumit otetaan pois, -
Paavalin kirjoitukset tarjoavat hyvin varhaista lähdeaineistoa.
On olemassa myös Raamatun ulkopuoliset lähteet, -
tärkeimpinä niistä Josephus ja Tacitus.
Yksistään niiden perusteella voidaan todeta, -
että Jeesus Nasaretilainen on ollut olemassa -
ja että kristinusko on saanut alkunsa Hänestä.
Puhutaan evankeliumeista.
Usein sanotaan, että ne ovat Jeesuksen opetuslasten kirjoittamia.
Ovatko ne luotettavia?
Entäpä jos he halusivatkin kaunistella kuvaa Jeesuksesta?
Jos kirjoittajalla on omat tarkoitusperänsä, -
onko hänen aineistonsa arvotonta?
Se ei pidä paikkaansa.
Otetaanpa esimerkki. Ruotsin valtiopäivät teki päätöksen -
teettää "Kertokaa tämä lapsillenne" -kirjoituskokoelma, -
jossa käsitellään holokaustia.
Kokoelmalla on tietysti oma tarkoitusperänsä.
Haluttiin, etteivät toisen maailman- sodan tapahtumat enää toistuisi -
ja ettei niitä unohdettaisi tai tulkittaisi virheellisesti.
Onko juutalaisten hävityksestä kertova kirjoituskokoelma arvoton, -
vain koska kirjoittajilla on ollut tietty tarkoitusperä? Ei tietenkään.
Ne kertomukset ovat totta. Toinen esimerkki tulee antiikista.
Ateenalainen filosofi Sokrates ei itse kirjoittanut mitään.
Tietomme Sokrateesta ovat peräisin kahdesta lähteestä.
Toinen lähde on Platon, Sokrateen oppilas.
Häntä pidetään parhaana lähteenä, sillä hän tunsi Sokrateen.
Kukaan ei epäile Sokrateen olemassaoloa tai sanoja.
Ei, ja sanotaan, että Platon on paras lähde.
On olemassa myös toinen lähde, Ksenofon, Sokrateen ystävä.
Hän kirjoitti kolme kirjaa 40 vuotta ystävänsä kuoleman jälkeen.
Kummallakin oli tarkoitusperänsä. Heillä oli suhde kohteeseensa.
Se, että evankeliumien kirjoittajat olivat opetuslapsia, -
ei vähennä evankeliumien arvoa historiallisena aineistona.
Päinvastoin, se tekee niistä erityisen mielenkiintoisia.
Olivathan kirjoittajat ytimessä ja seurasivat Jeesusta läheltä.
Samoin juutalaiset itse ovat kirjoittaneet paljon siitä, -
mitä heille tapahtui holokaustissa.
Holokaustilla selviytyneillä oli tietysti omat tarkoitusperänsä, -
mutta kuvauksia pidetään totuutena.
Aivan, ja tämä pätee yleisemminkin:
Anna esimerkki objektiivisesta historiallisesta aineistosta.
Vastaus on selvä. Sellaista ei ole.
Kaikessa on tietty näkökulma tai tavoite.
Sama pätee evankeliumeihin.
On hyvä olla tietoinen siitä, mikä on kirjoittajan näkökulma.
Evankeliumin tavoite on herättää uskoa Jeesukseen.
Heillä oli ennakkoedellytyksiä totuuden kertomisessa, -
ja se oli oikeutettua.
Miten lähellä kirjoittajat sitten olivat suhteessa tapahtumiin, -
kun puhutaan neljästä evankeliumista?
Kirjoitushetkellä tapahtumista oli vielä varsin lyhyt aika.
On yleisesti hyväksytty, -
että evankeliumit on kirjoitettu ensimmäisellä vuosisadalla.
Tarkkoja vuosilukuja ei tiedetä, -
mutta Markuksen arvellaan kirjoittaneen 60-luvulla.
Viimeinen evankeliumi kirjoitettiin 90-luvulla jKr.
Vuosikymmenistä on hieman eri näkemyksiä, -
mutta se ei ole ratkaisevaa. Kyse on vain parista vuosikymmenestä -
Jeesuksen maanpäällisen elinajan ja kirjoitushetken välillä.
Kun evankeliumeja kirjoitettiin, silminnäkijät elivät vielä.
Tieto tapahtumista on tallella niin kauan, -
kun tapahtumien silminnäkijät elävät.
On ratkaisevaa, että evankeliumit syntyivät sen sukupolven aikana.
He olivat nähneet Jeesuksen sekä kuunnelleet ja seuranneet Häntä, -
eli he tunsivat Hänet.
Tarkoitatko, että he olivat itse silminnäkijöitä tapahtumille?
Mistä tunnistaa, -
että evankeliumit sisältävät silminnäkijöiden kuvauksia?
Aloitetaanpa vaikka Luukkaasta.
Puhun myöhemmin myös Markuksesta.
Luukas aloittaa kertomalla, mistä hän on saanut aineistonsa.
Hän kertoo tutkineensa asioita tarkkaan.
Hän oli lukenut aikaisempia kertomuksia tapahtumista -
ja haastatellut silminnäkijöitä.
Hän kertoo siis saaneensa tiedot silminnäkijöiltä, -
jotka olivat, kuten hän sanoo, Sanan palvelijoita.
He olivat siis kristillisen uskon julkisia edustajia.
Oli olemassa ihmisryhmä, joka oli alusta asti omin silmin nähnyt -
Jeesuksen elämän tapahtumat.
He olivat valmiita menemään takuuseen asiasta julkisesti.
Luukas oli haastatellut heitä ja saanut heiltä tietonsa.
Hän todistelee nyt, että tiedot ovat luotettavia.
Onko evankeliumien teksteissä muita merkkejä, -
joista voidaan päätellä, että ne ovat silminnäkijän kirjoittamia -
tai silminnäkijän kuvailemia?
Tahdon mainita jotakin Markuksesta.
Hän kirjoitti ensimmäisen evankeliumin.
On syytä uskoa, että hän sai tietonsa Pietarilta.
Kirkkoisä Papias kirjoitti noin vuonna 115 jKr., -
että Markus toimi Pietarin tulkkina -
ja kirjoitti ylös Pietarin todistuksen tämän kuoleman jälkeen.
Tätä käsitystä tukee se, -
että Pietarin nimi esiintyy Markuksen evankeliumissa -
useammin kuin muissa.
Se on tekstinsisäinen todiste.
Markuksen evankeliumista voi nähdä silminnäkijätodistuksia.
Niillä ei ole merkitystä kertomuksen kannalta, -
vaan ne mainitaan ohimennen.
Yksi esimerkki on Mark. 4:ssä, -
jossa Jeesus ja opetuslapset menevät veneellä toiselle rannalle.
Mainitaan, että mukana oli muitakin veneitä.
Niitä ei mainita enää sen jälkeen.
Mukana kertomuksessa on muistikuva siitä, että muitakin veneitä oli.
Sitten keskitytään Jeesukseen. Järvelle nousi kova myrsky.
Tuuli niin kovin, että opetuslapset pelkäsivät hukkuvansa.
Jeesus vain nukkui.
Mainitaan, että Hän nukkui veneen peräosassa nojaten päänaluseen.
Päänalusella ei ollut mitään merkitystä kertomuksen kannalta.
Se oli vain muistikuva.
Oli paniikki, aallot, tuuli, pelko hukkumisesta, nukkuva Jeesus.
Oli säilynyt muistikuva Jeesuksesta pää tyynyllä.
Jos tämäntapaisia muistikuvia on paljon, se on vaikuttavaa.
Tällainen vaikuttaa selvästi silminnäkijän kuvaukselta.
Tietyt asiat voidaan ehkä myös tarkistaa, -
kuten maantieteelliset seikat ja yksityiskohdat luonnossa.
Evankeliumeista näkee, -
että ne vastaavat tarkasti oloja 30-luvun Israelissa.
Silloin Israelissa käytiin juuri sellaisia teologisia keskusteluja.
Oli fariseukset ja saddukeukset, joista Josephuskin kertoo.
Meille esitellään pikkukyliä, -
joista voi tietää vain, jos oli itse käynyt siellä.
Niistä ei tiedetty Antiokiassa, Ateenassa, Roomassa tai Efesossa.
Ne olivat kyläpahasia Galilean tai Juudean maaseudulla.
On selvää, että kertoja on itse kulkenut Israelissa -
ja tuntenut kulttuurin.
Todetaan sitten, että nämä ovat silminnäkijäkuvauksia.
Kuvitellaan, että joku ei tunne Uutta testamenttia.
Jos nämä todellakin ovat silminnäkijäkuvauksia, -
miksi hänen olisi syytä kiinnostua niistä?
Mikä Jeesuksessa ja kertomuksessa Hänestä on niin erityistä?
Se on hyvä kysymys.
Yksittäiset antiikin henkilöt eivät yleensä kiinnosta meitä.
Miksi sitten miettiä yhtä henkilöä, joka eli 2 000 vuotta sitten -
toisella puolella maailmaa ja vain kolmen vuoden ajan?
Se on hyvä kysymys, mutta on myös monta hyvää vastausta.
Ensimmäinen syy koskee puhtaasti yleissivistystä.
Vaikka Pohjoismaat ovat maailman maallistuneimpia maita, -
Jeesuksen vaikutus koskettaa meitä yhä.
Kukaan toinen ei ole vaikuttanut yhtä paljon ihmiskuntaan.
Emme ymmärrä omaa kulttuuriamme, ellemme tunne Häntä.
Koko yhteiskuntamme viettää joka vuosi joulua.
Joulu on Jeesuksen syntymän aikaa.
Pääsiäisenä monet menevät hiihtelemään keväthangille.
Pääsiäisenä muistellaan Jeesuksen kuolemaa.
Sunnuntai on pyhäpäivä, koska silloin Hän nousi kuolleista.
Meillä on nimiä, kuten Stefan, Peter ja Johan.
Ne eivät ole viikinkinimiä.
Ne ovat Jeesuksen ystävien ja sukulaisten nimiä.
Emme voi ymmärtää omaa aikaamme, ellemme ymmärrä Häntä.
On myös tärkeämpi syy.
Jeesus lausuu itsestään väitteitä, -
jotka ovat elintärkeitä, jos ne ovat tosia.
Anna esimerkkejä.
Kannattaa lukea evankeliumeja itse.
Ne ovat jännittäviä, haastavia, provosoivia ja kiinnostavia.
Hänellä oli rohkeutta sanoa erittäin outoja mutta ihmeellisiä asioita.
Hän sanoi esimerkiksi: -
"Tulkaa luokseni, te, jotka olette nälkäisiä."
"Ravitsen teidät. Tulkaa luokseni, te, jotka janoatte."
"Olen elävä vesi. Olen elämän leipä."
Hän väittää voivansa tyydyttää kaiken sisäisen nälän ja janon.
Hän ei janonnut eikä ollut nälissään.
Hän oli ratkaisu muiden sisäiseen nälkään ja janoon.
Se on joko hulluutta tai salaisuus.
Voitko antaa muita samantyylisiä esimerkkejä?
Se on aika paljon sanottu.
Esimerkkejä on paljon.
Jeesus sanoo olevansa vastaus olemassaolomme tarkoitukseen.
Hän sanoo olevansa piste, jota kohti kaikki ihmiset kulkevat.
Hän sanoo olevansa tuomari.
Jokaisen ihmisen on eräänä päivänä tehtävä Hänelle tiliä elämästään.
Pysähdytäänpä tähän hetkeksi.
Hänen väitteensä ovat valtavia, aivan uskomattomia.
Kuulijalla on monta vaihtoehtoa.
Kun kuulee jotakin sellaista, voi tavallaan ajatella, -
että tämä väite ja kaikki muut väitteet -
heijastelevat jonkinlaista suuruudenhulluutta.
Jos joku väittäisi jotakin sellaista, -
nauraisimme hänelle tai soittaisimme hänelle apua.
Miksi emme vain huitaise Jeesusta pois, -
vaikka Hän väittää tällaisia asioita?
Jos halutaan tutkia Jeesuksen sanomia asioita, voidaan nähdä, -
että Jeesus sanoi suoraan ja epäsuorasti olevansa Jumala.
Kuka muu voi tyydyttää nälän tai arvioida ihmisen elämän?
Monessa kohdassa Jeesus epäsuorasti astuu Jumalan asemaan.
Hän tekee asioita, joita vain Jumala voi tehdä, -
kuten antaa anteeksi syntejä. Hän sanoo olevansa sapatin herra.
Sapatti on liiton merkki Jumalan ja Israelin välillä.
Hän puhui myös hyvin suoraan.
Hän sanoi esimerkiksi, että Hän ja Isä ovat yksi.
Hänellä on ihmeellisiä ominaisuuksia.
Kun tapaan ison tai pienen ihmisjoukon, -
huolimatta siitä, miten iso ryhmä on, -
olipa ryhmässä 50, 100 tai 1 000 henkilöä, -
voin sanoa heistä varmaksi yhden asian, vaikka en tuntisi heitä.
Kukaan ei ole koskaan ajatellut itsestään näin: -
"Olenkohan minä Jumala? Olenko luonut maailmankaikkeuden?"
"Onkohan minulla kaikki herruus?" Sellaista ei voi ajatella.
Emme tiedä mitään niin varmaa kuin sen, -
että olemme pieniä, hauraita heikkoja ja rajallisia ihmisiä.
Ei kukaan terve ihminen väitä olevansa Jumala.
Ne, jotka sellaista väittävät, joutuvat hullujenhuoneelle.
He tarvitsevat apua. Kaikki näkevät, että he ovat sairaita.
Tästä syntyy paradoksi.
Jeesus lausuu nämä väitteet.
Samalla Hän on täydellisin ihminen, joka voi olla.
Hän on täynnä empatiaa, rakkautta ja myötätuntoa.
Hänellä on veitsenterävä logiikka ja kristallinkirkas ajattelu.
Ihmiset ihailivat ja seurasivat Häntä
Mikä Hän oli miehiään?
Se herättää kysymyksen, oliko Hän oikeassa.
Toisin sanoen Hän ei päästä meitä helpolla.
Meidän on otettava kantaa.
Juuri niin. Kulttuuriimme kuuluu, -
että moni pyyhkii Jeesuksen pois tai jättää Hänet huomiotta, -
ilman että Häneen kunnolla tutustutaan.
Häneen voi tutustua lukemalla evankeliumeja.
Siten voi ottaa kantaa Häneen, koska ymmärtää Häntä.
Ellei Hän ole Jumala, -
miten voi selittää Hänen vetovoimansa -
ja Hänen väitteensä itsestään?
On niin paljon puhuttavaa, mutta aikaa on jäljellä vähän.
Jos olen avoin ja sanon: -
"Hän väittää valtavia asioita," -
"mutta samalla Hän on älykäs ja empaattinen."
Mikä on loppupäätelmä?
Mikä se on esimerkiksi sinulla? Olet lukenut Jeesuksesta.
Mikä on reaktiosi?
Täytyy antaa itselleen lupa tutkia asioita rauhassa.
On tärkeää, ettei tarvitse ottaa kantaa, -
ennen kuin on työstänyt asioita.
Jeesus antoi auliisti ihmisille aikaa.
Monilla, jotka seurasivat Häntä, kesti kauan, -
ennen kuin he ymmärsivät, kuka Hän on. Siihen on oikeus.
Kannattaa lukea evankeliumeja ja tutkia asioita rauhassa.
Omasta puolestani voin sanoa, -
että olen päässyt loppupäätelmään. Hän on se, joka Hän sanoo olevansa.
Sillä on valtavia seurauksia.
Se tarkoittaa, että Luoja on astunut luomakuntaan -
ja että ihmisen ja Jumalan välille on auennut kosketuspiste.
Se tarkoittaa sitä, että täytyy tunnustaa Jeesus Herraksi.
Hän ei ole antiikin henkilö, josta on vain historiallista tietoa.
Hän on ratkaisevan tärkeä henkilö, johon täytyy tutustua.
Kristinusko haastaa ihmisiä -
kääntymään pois omalta itsekkäältä tieltään -
kohti Jeesusta ja sanomaan: "Haluan seurata Sinua ja kuulua Sinulle."
Kiitos, Stefan Gustafsson, että olit mukana ohjelmassa.
Toivotan elämääsi ja työhösi Jumalan siunausta.
Rakkaat katsojat, kiitos, että seurasitte ohjelmaa.
Evankeliumeissa on silminnäkijöiden kuvauksia -
historian merkittävimmästä henkilöstä, Jeesus Nasaretilaisesta.
Hän lausui itsestään uskomattomia väitteitä.
Hänen elämänsä todistaa, että ne ovat tosia.
Sitä kannattaa todellakin pohtia.
Toivotan elämääsi Jumalan siunausta.
Viivy Jeesuksen edessä, -
jotta näet itse, kuka Hän on ja mitä Hän merkitsee.
Hyvää viikkoa! Nähdään ensi viikolla Café Raamatussa!
Suomennos: Marianne Tenetz