PIIBLIKOHVIK
Tere tulemast taas Piiblikohvikusse!
Tänane külaline on meil varemgi saates olnud.
- Tere tulemast teoloogiadoktor Eero Junkkala.
- Aitäh.
- Kirjutasid uue raamatu "Miehen askelissa" (Mehe sammudes),
mis räägib meheks olemisest.
Pildil on jooksja jalad. Ma ei tea, kas need on sinu omad,
aga räägid raamatus neli peatükki jooksmisest.
Loen sellest ette ühe lõigu: "Jooksmist ma ei lõpeta,
kirjutasin 7 aasta eest ühes oma kolumnis.
Jooksin 15 aastat regulaarselt ja enne seda ebaregulaarselt.
Selja taha jäi 14 maratoni ja mitmeid lühemaid distantse.
Parima maratonijooksu aja sain 55-aastaselt."
Miks sa jooksed?
- Seda imestan isegi. See on olnud pikaaegne harrastus.
See on minu jaoks vaimse tervise allikas.
Jooksmine tuulutab ajusid ja ihu ning see on väga tähtis.
Motiiviks on endaga paremini tasakaalus olemine.
Seepärast ma ei lõpetagi jooksmist.
- Kunagi kui koostööd tegime, leidsin,
et sõidan autoga sama pika maa sama kiiresti, kui sina jooksed.
Mis sind maratoni juures tõmbab? - Hullumeelsus.
Nagu keegi ütles: See on inimese jaoks veidi pikk maa.
Selles see võlu seisnebki.
Täispikka maratoni ma vast enam joosta ei suuda.
Kui seada endale tohutu eesmärk, mille jaoks peab end vormis hoidma,
ja kui seda teha, toob see ellu tohutu suurt rõõmu.
See on iga-aastane suursündmus,
mille kavatsen taas kord ette võtta.
- Kas otsustasid alguses lihtsalt jooksma hakata
või soovitas arst liigutada?
- Arst ei öelnud midagi.
Sport on mind alati mingil määral huvitanud
ja noorena tegelesin sellega rohkem.
Siis tuli pikk vahe, jooksin ebaregulaarselt,
kuid 40-aastasena kutsus üks sõber maratoni jooksma.
Siis mõtlesin, et peaks seda tegema.
Mind huvitasid veidi pöörased asjad.
See oli piisavalt pöörane ja otsustasin seda teha.
Pärast esimest maratoni hakkas see mulle meeldima.
Veidi enne finišit on tunne: Mitte kunagi enam.
Pärast finišisse jõudmist ja veidi maha rahunenult ütled:
järgmisel aastal kindlasti uuesti. Ületasin ennast taas.
- Ilmselt tekib väike sõltuvus. - Jah. See pole aga väga halb.
- Kuna meil on Piiblikohviku saade, võib mõni küsida,
et miks jooksmisest räägime.
Oled "jooksnud" elus ka kirjeldamatu hulga kilomeetreid
evangeeliumi asju ajades. Teeme nüüd sujuva ülemineku.
Mida see vaimselt tähendab? Kas sul tekib mingeid mõtteid
või palvetad sa joostes, või on see vaid füüsiline tegevus,
mis ei vaja mingit selgitamist?
- Ma ei motiveeri seda endale kuidagi vaimselt.
Palvetan ikka vahel ja mõtisklen ka.
Liigun palju ringi loenguid pidades.
Kui ees ootab mingi kõne või pühapäevane jutlus,
võib teema rahulikus tempos joostes väga elavaks muutuda.
Väga tihti on mul jooksmast saabudes jutlus valmis.
Nagu mosaiikitükid oleks paika läinud.
Sel juhul, kui on mõõdukas tempo.
Kiires tempos mõtlen vaid jooksmisele.
Rahulik sörkjooks toob ajudesse hapnikku
ja mõttetegevus sujub paremini, kui laua taga istudes ja mõeldes.
Selline vaimne seos ehk,
kuid ise ma jooksmist vaimseks ei pea.
See on niisama tore.
- Lisaks jutluse valmimisele jaksad sa ilmselt rohkem teha;
võin seda isiklikult tunnistada, sest olen sinuga koos olnud.
Tegeled õpetustööga pikki päevi.
- Kindlasti lisab see füüsilist vastupidavust
ja muudki võimekust.
- Räägime Jumala jooksupoisina jooksmisest ehk jutlustamisest.
Kas see oli sulle kohe usklikuks saades selge,
et hakkad Jumala sõna jutlustama?
- Sain usklikuks 14-aastaselt. Mõtlesin üsna pea,
nagu kindlasti paljud teisedki, et kindlasti saab minust jutlustaja
või midagi sarnast.
Mul ei kadunud see mõte kuhugi, vaid sai aastatega kinnitust.
Mind ei huvitanud midagi peale Jumala riigi töö.
Kui Helsingis piiblikooli lõpetasin, leidsin,
et Piibli õpetamine võiks just minu rida olla.
Kunagi noortejuhina olles leidsin õpetades oma koha
ja seda olengi kogu elu teinud. See on olnud suurepärane kutsumus.
- Oled üks nõutumaid kõnelejaid, vähemalt luterlikes ringkondades.
Sinu kalender on täis 1,5 aastat ette.
Paljude jaoks näib jutlustamine ja esiplaanil olemine vahvana,
kuid kas see on alati suurepärane või vahel ka raske?
- Füüsiliselt see eriti raske pole;
isegi kui pidada kogu nädalavahetus loenguid.
See on innustav.
Kuid raskeks võib selle vahel teha
konflikt iseenda ja kuulutatud sõna vahel.
Tahaksin pidevalt selle järgi joonduda,
kuid kui mõistan, et enda patud ja nõrkused on suured,
mõtlen: Kes ma selline olen, et teistele jutlust pean;
ma pole kuidagi parem.
Siis püüan mõelda, et see on mu kutsumus Jumalalt
ja pean seda järgima.
Sisemisi pingeid võivad tekitada mõtted,
et ma pole kuidagi eriline.
- Samal teemal räägid ka raamatus ja püüad olla aus.
Seda kuuleb ka sinu jutlustes.
Kui oluline on inimesel tunnistada oma nõrkust
ja mitte püüda olla vaimsem või püham kui ollakse?
- Jutlustajail võib vahel olla kiusatus näidata,
et meil on need teemad enda elus lahendatud.
Kuid kuulaja tunnetab ebasiirust.
Loodan, et olen kõnelejana aus.
Pole vaja oma nõrkustega inimeste ees pidevalt lehvitada.
Mind vilistataks muidu välja.
Tuleb möönda, et meil on samad nõrkused;
nii neil, kes kantslis, kui neil, kes saalis.
Liigume elus edasi vaid tänu Jumala armule.
- Kas see pole ka üks Piibli teemasid?
Kirjutasid ühe raamatu Piibli tegelastest.
Meenub üks nali noormehest, kes oli kuulnud Piiblist lugu Noast,
kes end purupurju jõi ja alasti ringi tuias.
On selline asi tõesti Piiblis?
Talle öeldi, et see on tõesti Piiblis kirjas.
Noormees vastas: See ei tohi küll avalikuks saada!
Kas Piibel on väga aus raamat? Oled selle mitu korda läbi lugenud.
- Selle poolest erineb see kindlasti teistest usuraamatutest,
et ta ei säästa isegi parimate tegelaste nõrkusi.
See on kindlasti sihilik.
Võtame ülivägeva Taaveti,
kes on Iisraeli kõigi aegade parim juht.
Kuid räägitakse ka tema kõige hullematest pattudest.
Sama kehtib ka teiste kohta.
See on kindlasti sihilik, sest elu lihtsalt on selline.
- Kui see on sihilik, siis miks?
- See annab võimaluse samastuda. Maailmas on vaid patuseid inimesi.
Igaüks leiab ennast kusagilt ja saab kellegagi samastuda.
Kui Jumal neile andeks andis, küllap siis annab mullegi.
- Kas on oht, et kui juba nemad nii teevad,
võivad inimesed hakata sellega oma ebamoraalsust kaitsma.
Vaadake kasvõi Taavetit!
Kas valitseb selline oht?
- Küllap vist.
Inimene mõtleb pattude vabanduseks igasuguseid asju välja.
Õpetajate ja jutlustajate kohus on kuulutada,
et pattu siiski meelega ei tehtaks ja sellega peab usus võitlema.
See on ilmselt asjade pahupool, millega Jumal ise tegeleb,
nagu Piiblis näha on. Püha Vaim hakkab näitama,
et võin kõigi oma nõrkustega Jumala laps olla, nagu nood teisedki.
Samas on selles ka hoiatused - Taavet langes ja pöördus.
Saul langes, aga ei pöördunud.
Piibli sõnum on: Ära ole nagu Saul, vaid nagu Taavet.
- Keegi ütles, et Piiblis kunagi ei mängita patuga.
Lugejas ei teki kunagi ebapuhast tunnet;
pigem nähakse end selgelt Püha Jumala ees seisvana,
kuid siiski armuleidnuna. - See on hea vaatenurk.
- Kui mõtleme nõrkusele ja aususele,
tundub mulle pereinimesena, et see on olulisemaid katsumusi.
Kirjutad raamatus palju pere kohta.
Kui oluline on, et jutlustajal oleks pereasjad korras?
- Need peaksid kindlasti korras olema.
Suurim väljakutse seisab selles, et kodus näevad kõik mu nõrkusi.
Samas muudab see elu realistlikuks.
Ma ei saa kujutleda, et olen koguduse ees parem kui kodus.
Vajame Jumala armu mõlemas.
Kui kodus on asjad korras ...
Teeme naisega abielutööd, kuna peame seda endale tähtsaks
ja püüame samas õhutada ka Soome kristlasi
hoidma oma suhet abikaasaga, kuna selle valdkonna konfliktid
räsivad tõsiselt kogu elu.
Kui abielud kannatavad, kannatab kogu ühiskond.
- Kui pikalt oled abielus olnud? - Üle 40 aasta.
- Kommenteeri seda mehe vaatenurgast.
Minagi olen üle 30 aasta abielus olnud
ja sellele reageeritakse üllatunult: Kuidas küll nii kaua?
Mis hoiab mehe vaatenurgast paarisuhet 40 aastat koos?
- Ühe sõnaga vastates: pühendumine.
Ka armastus; kuid armastus pole alati tunne.
Armastustunnet on abielus tihti vaid näpuotsaga.
Asjad ei pruugi üldse vahvad tunduda.
Ometi, kui ollakse abikaasale pühendunud,
võib suhte tuuma alati uuesti üles leida.
- Viibid jutlustajana tihti kodust ära.
Kuidas hoolitsete selle eest, et pühendumine kestma jääks?
- Vajalik on ühine aeg. See on väga oluline.
Me ei reisi palju koos, kuid teeme koos abielutööd.
See on meie ühine asi, kus me teineteist toetame
ja teineteiselt õpime. Olen aastatega märganud,
et olen oma abikaasat üha enam hindama õppinud;
tema tarkust ja muud.
See võib areneda aastate jooksul ja nii saab rikkamaks.
- Jutlustajate näited pärinevad tihti pereelust
ning suhteist abikaasa ja lastega.
Ei jää muljet, nagu nende teenistus oleks pereelust täiesti lahus,
vaid nende isiksus peegeldub ka jutluses.
Kõneled kõikjal Soomes ja ka välismaal.
Kui tähtis on jutlustaja isik?
Kas see piirab või avardab asju? Mis tähendus sellel on?
- See peaks nii tugevalt peegelduma, et kuulaja võiks end samastada
ja näha, et tegemist on tõelise inimesega.
Vahel võib jutlustaja tahtmatult kuulaja maailmast irduda
ja reastada vaimusfääris arvukalt kirjakohti,
mis ei puuduta reaalset elu.
See peaks õpetuses ja jutlustes mingil määral kindlasti peegelduma.
Kuulajad oskavad paremini hinnata, kas see meil õnnestub või mitte.
Kas kantslis nähakse tõelist inimest tõeliste probleemidega,
kes püüab siiski vahendada Jumal armu ja Piibli sõnumit
saalisistuvate inimeste reaalsesse ellu?
- Vahel küsitakse, kui kaua mõnd jutlust ette valmistasid;
ja vastuseks on: 50 aastat.
Kogu elu on ettevalmistus. Kas see on sinugi vastus?
Kuidas sina kõneks valmistud?
- Püüan igaks kõneks uuesti valmistuda,
kuigi pean väga palju samateemalisi kõnesid
ja samateemalisi piiblikursuseid.
Püüan iga kord uuesti ette valmistuda.
Ma ei kirjuta kõike uuesti, vaid vaatan teema uuesti läbi
ning püüan mõelda eesootavale rahvale.
Palun Jumalalt abi asju õigesti öelda.
Lõpuks mõtlen ikka, et mina ei tea, kuidas seda rääkida,
Jumal teab, ja seepärast palungi,
et Ta annaks mulle sellised sõnad ja hoiaku,
et Jumala armastus võiks tulla sinna, kuhu ma lähen.
- See tähendab enamat kui üksnes Piibli valdamist.
Oluline on niisiis arvestada ka käesoleva hetke ja inimestega?
- Jah. See johtub minu meelest sellest,
et kuigi kõik, mis on õpitud ja ette valmistatud, on väga tähtis,
tuleb elavat hinge puudutades unustada teooria.
See on taustal olemas ja käib asjaga kaasas,
kuid oluline on just antud situatsioon.
Tihti püüan edastada väga lihtsat sõnumit.
- Mõnedes kristlikes ringkondades
räägitakse palju prohvetlikust jutlustamisest.
Mis on sinu meelest prohvetlik jutlustamine?
- See, mis tabab inimeste südametunnistust.
Loodan, et minugi jutlused seda teevad,
kuigi ma seda kunagi ei väida;
see jääb kuulajate otsustada.
Hiljuti kritiseeris mind üks kuulaja, miks ma ei ütle kõneldes,
et Püha Vaim käskis mul midagi öelda või ilmutas midagi.
Mina kasutan väljendeid nagu "mulle meenus" või "mina arvan".
Tema arvates tuleks mainida Püha Vaimu.
Mina ei ütle seda. Jätan selle kuulja otsustada.
Loodan, et Püha Vaim räägib minu läbi,
kuid ma ei võta seda tohutut meelevalda, et öelda:
Püha Vaim käskis mul seda öelda.
Sellele on võimatu vastu vaielda, kuid see võib olla ekslik.
Ma võin ju täiesti mööda panna.
Olen samasugune patune nagu teisedki.
Seepärast otsustagu kuulajad, kas siin on Püha Vaimu või mitte.
See ei ole minu asi öelda.
Loodan, et olen sellele avatud,
kuid lasen Jumalal sellega tegeleda.
- Mõned on küsinud, kas jutlus võib ka metsa minna?
Teame kõik, et isegi siis, kui kõneleja ütleb,
et Püha Vaim talle midagi ütles, võib see täiesti metsa minna.
Järgnev võib olla täiesti ebapiibellik
ja mitte paika pidada, kui tegemist on prohveteeringuga.
Vahel on selle peale isegi naerdud.
Kas siin võib olla tegemist vildaka hoiakuga;
et Jumala meelevalda ei võeta tõsiselt?
Tegemist on tohutu meelevallaga, kui ütlen, et Kolmainu Jumal,
Kõivõimas Universumi Looja käskis mul midagi öelda.
- See ongi tohutu meelevald. Oleksin vägagi ettevaatlik.
Jumala Sõna on Jumala Sõna, kui ma seda loen.
Aga minu seletused selle kohta on kas õiged või mitte.
Seepärast tulebki prohveteeringud läbi katsuda,
et need võivad eksida.
- Luther ütles samas, et kui jutlustaja astub kantslisse
peab ta täiesti kindel olema, et tema kõne on Jumala Sõna.
Mida see tähendab?
- See on hea vihje.
Loomulikult peaks kuulutama Kristuse andeksandmist autoriteediga.
Selles on kindlasti kogu Jumala autoriteet kohal.
Kuid kui räägin midagi teemadel, mille suhtes esineb eriarvamusi,
tahaksin seda väga ettevaatlikult teha,
kuna Püha Vaim tegutseb inimeste südameis nii nagu vaja.
Mina hoidun Jumala meelevalla võtmisest asjades,
kus esineb erinevaid arvamusi ja muud sellist.
- Väga tihti kuuleb seda, et Soome tuleb ärkamine.
Kogu oma 40 kristlaseelu aastat olen kuulnud prohveteeringuid,
et Soome tuleb ärkamine.
Ja tihti öeldakse, et see hakkab kohe,
või et see algab siit või tollest isikust,
ja midagi pole juhtunud. Kuidas sellesse suhtud?
- Ma loodan, et tuleb, kuid ei luba midagi.
Igasugune lubamine, näiteks haigete paranemine ja muu,
on väga ohtlik,
sest kui seda ei juhtu, võib inimene hirmsasti pettuda.
Võime öelda, et Jumalale on kõik võimalik,
kuid ei saa väita, et juhtub midagi konkreetset,
seda teab üksi Jumal.
- Mida arvad sellest,
et kui olen midagi Püha Vaimu nimel öelnud või lubanud,
ja selgub, et see pole tõsi või ei sünni,
peaksin sama avalikult ka vabandama, et lubasin midagi Jumala nimel,
mida ei juhtunud?
- Kindlasti. Järgmises Piiblikohviku saates
pead kõik oma jutu tagasi võtma.
- Ma ei luba midagi.
Jutlustamine on sinu elutöö. Ütlesid, et tahad kõige rohkem,
et Jumala armastus selle kaudu inimesi puudutaks.
Aga kui lähed kuskile uude kohta, mida sa seal edasi anda tahad?
Paulus ütles julgelt, et tahab anda mingit armuandi.
Mida tahab anda Eero Junkkala, kui läheb mitme tuhandendat korda
mõnda uude kohta Jumala Sõna kuulutama?
Mida tahad sinna viia?
- Mind kutsutakse kõnelema erinevatel teemadel.
Vahel on need teaduslikumad, näiteks arheoloogiast.
Pidasin kord täiesti teadusliku 4-õhtuse loengusarja
"Piibli maailm arheoloogia valguses." Lõpetasin selle lausega:
"Tegelikult pole üldse tähtis arheoloogia,
vaid see, et usud Jeesust ja saad kõik oma patud andeks."
Õhutasin unustama kõike, mida olin kõnelenud,
ja mõtlema sellele, et kui asjad Jeesusega pole korras,
on olukord halb; kuid seda annab parandada.
- Kas see polegi evangeliseerimine? - Jah.
Seepärast me kõike teemegi.
Kõik Jumala Sõna kuulutused jutlustest õpetuseni
peaksid lõpuks siiski selle poole püüdlema,
et sünniks usk, ja usklik, kes taas kord küsib:
Kas saan veel kord andeks?,
kuuleks julgustust: Jah. Võid uskuda.
- Aeg on taas otsakorral. Ütle lõpetuseks,
kas on midagi, mida tahaksid oma pikas jutlustajakarjääris muuta?
- Ma ei leia vist midagi.
Ma ei või vist ka täiesti kindlalt öelda,
et ei kahetse elus midagi; päris palju on mööda pandud,
kuid elu näeb hea välja: Jumal arm on katnud kõik patud
ja elus on olnud palju head.
Olen väga rahul sellega, mida Jumal on mulle elus andnud.
- Aitäh saatesse tulemast, rahulolev Eero Junkkala!
Aitäh ka selle raamatu eest.
Soovitan Eero Junkkala raamatut "Miehen askelissa".
Mitu raamatut oled juba kirjutanud? - 40 ringis.
- See on üks viimasemaid. Soovitan lugeda.
Arm on katnud patud ja Jumal on olnud hea.
Veidi mõtlemist järgmiseks nädalaks.
Aitäh vaatamast!
Kohtumiseni nädala pärast taas Piiblikohvikus!
Tõlge: Monika Jaaguri