o
Välkommen till Café Bibeln. Idag talar vi engelska.
Välkommen till programmet. Min gäst heter Daniel Shayesteh.
- Välkommen! - Tack.
Du är född i Iran.
Du hade intressant barndom.
Berätta om den.
Jag föddes i en muslimsk familj.
Min far hade två fruar och tolv barn. Vi bodde alla ihop.
Mina föräldrar var inte särskilt troende.
Oavsett om en muslimsk familj är moderat eller radikal, -
vill man ge barnen en god religiös uppfostran.
Eftersom jag var duktig i skolan,-
ville mina föräldrar leda mig till en religiös bana.
Jag skickades till en kurs, där man undervisade islam.
Jag studerade ritualer och lärde mig Koranen utantill.
Som 9-åring kunde jag recitera Koranen ur minnet -
och förrätta ritualer. Jag blev kallad till religiösa fester -
för att förrätta muslimska ritualer.
Eftersom jag deltog mer än min övriga familj -
i religiösa sammanhang,-
visste jag mer om religionen än de övriga.
Jag lärde mig av Koranen, lärarna och föreståndarna i moskén-
att andra än muslimerna är orena människor -
och att de kristna och särskilt judarna är fienden.
Man måste betrakta dem som orena, även lägre än djuren.
De säger att Gud har ett barn samt att de är Guds barn.
De påstår att Jesus är Guds Son.
De måste dödas. De går till helvetet.
De förorenar världen.
Lösningen är att islam erövrar hela världen.
Muslimerna måste göra sitt bästa i denna sak.
De måste ge sin tid, sina pengar och sitt liv -
för att islam blir den enda religionen -
samt att kristendomen och judendomen förintas.
Vad tänkte du då i ditt hjärta? Trodde du det?
Jag trodde det. Jag var ju en ung pojke.
Då får man inte möjlighet att tänka.
Som tonåring är man -
redan helt hjärntvättad.
Jag var en hjärntvättad pojke -
som levde i en vidskeplig, religiös atmosfär.
Jag trodde på det, eftersom jag inte visste om något annat tänkesätt.
Jag hade inte läst någon annan bok. Det fanns ingen möjlighet till det.
Jag hade aldrig hört om något annat.
Hemma och i moskén lärde man enbart -
att islam är den sista, bästa och perfekta religionen.
Du blev en radikal muslim.
Jag var radikal i den bemärkelsen -
att islam är den enda religionen och att den måste befrämjas.
Atmosfären var inte mogen för utövande av radikal islam.
Det var under shahens tid.
Då separerade man på religion och politik.
Jag var på den tiden inte heller tillräckligt gammal.
Det fanns ingen ledare -
som hade kunnat samla extremister -
för att kämpa för islam. Så blev det först när jag började på universitetet.
Vad hände då?
På universitetet blev jag en radikal muslim.
Orsaken var ekonomisk, social och politisk orättvisa.
Jag var en duktig och intelligent studerande.
Jag kunde inte fortsätta studier på grund av fattigdom.
Mina föräldrar kunde inte stödja mig ekonomiskt.
Staten gav inget ekonomiskt stöd för studier.
Jag blev fattigare för var dag i landets huvudstad Teheran.
Jag älskade att studera och hade velat bli klar med studierna.
Jag kunde inte fortsätta.
Alla mina sparpengar hade gått åt.
Jag kunde inte hyra något rum.
Jag måste sova under en bro i Teheran.
Det är naturligt att en människa då börjar hata allt -
Gud, kungen och alla. Det gav mig ett svepskäl -
för att börja hata den härskande kungen.
Jag gick med i en rörelse som jäste på universitetet.
Jag kände mig dragen till en religiös studentgrupp.
Jag började kalla mig revolutionär.
Jag började följa Ayatollah Khomeini.
Under hans ledning orsakades kaos, -
brändes banker och bussar.
Det var ett våldsamt levnadssätt. Utan tvekan.
Vi gjorde vårt yttersta för att rege- ringen och kungen skulle frukta oss.
Vårt mål var revolution och kungens avrättning.
Vår ledare uppmuntrade oss till allt sådant.
Rörelsen påminde väldigt mycket om 2011 års arabiska vår.
Vi var en grupp studerande -
som var irriterad på social och politisk orättvisa.
Ayatollah Khomeini var ute efter något helt annat.
När blev det klart för dig?
Senare. På den tiden, då vi ställde till upplopp, -
var han inte i Iran. Han var i Bagdad.
Sedan körde Saddam Hussein honom ut ur Irak, och han flydde till Frankrike.
Vi fick hans order från Frankrike.
Han var överens med oss.
Han sade att vi hade rätt, -
att vi skulle kämpa för frihet och demokrati, -
och att vi hade rätt att bli delaktiga i Irans välfärd.
Han talade aldrig om teokratin, den religiösa regimen.
Du trodde alltså att du var med för att bygga rättvisa -
och för att kämpa för frihet.
Ja. Vi litade på honom, -
eftersom vi inte kände till den islamska politiska filosofin.
Han sa att islam är utan vidare med oss -
och att islam stödjer demokrati.
Vi visste inte att han visste att islam inte accepterar demokrati.
Den iranske shahen bemötte Israel som vän.
Det accepteras inte av islam.
Enligt islam har judarna inte rätt till sin existens.
Muslimerna måste döda dem.
Shahen hade erkänt Israel som stat och betraktade den som sin vän.
Ayatollahs mål var detta. Vi visste inte det.
Han bedyrade oss okunniga studerande -
att islam stödjer frihet, demokrati -
och ekonomisk rättvisa. Fel!
Det hände något som avslöjade den bistra sanningen.
Det hände ett par månader efter revolutionen.
Det hände så -
att Khomeini sände pengar från landet till Syrien, -
till Hizbollah och palestinierna för kampen mot Israel.
Han bröt Irans kontakt med västvärlden.
Iran hade varit ekonomiskt helt beroende av västvärlden.
Iran blev allt fattigare.
Människorna började protestera allt våldsammare.
Man hade berättat för dem -
att ekonomin och demokratin skulle bli bättre.
Khomeini tålde inte kritik.
Han kastade människor i fängelse. De torterades och dödades.
Det skakade och skrämde oss.
Några månader tidigare hade vi lovats frihet.
Snart fanns det dock skräckvälde i landet. Det var skrämmande.
Om det kunde ske under två månader, vad skulle då ske under två år?
Det var väldigt skrämmande.
Du stred alltså för den nya regimen -
för att landet skulle få frihet och rättvisa, -
men den nya regimen visade sig vara värre än den du varit med att störta.
Precis så.
Hans mening var att grunda i Iran -
en islamsk regim.
Vi visste inte det. Före revolutionen sade han -
att iranierna får bestämma vad för slags regim de vill ha.
Sedan blev det islamsk teokrati.
Vi blev oppositionen.
Vi satte oss emot honom väl vetande att vi riskerade våra liv.
Vi tänkte att om vi inte talar, dör vi ändå.
Det är alltså bättre att tala.
Vi var pionjärer. Man kände oss och lyssnade på oss.
Ayatollah var i Frankrike. Vi var förmedlare.
Vi hade bett människor att lita på honom.
Nu anklagades vi för -
att vi hade uppmuntrat dem att lita på honom.
Vi hade inget annat alternativ än att tala.
Vad var priset för det?
Enligt islam får man inte kritisera ledare.
Vi hade fortfarande studerandens tankevärld.
Vi hade varit fria att tala öppet -
och sätta oss mot shahen. Ayatollah accepterade det.
Vi tänkte att vi även får kritisera honom på samma sätt.
Det skulle förmodligen inte behaga honom, -
men vi förstod hans löften så -
att han även var beredd för kritik.
Vi visste inte att för honom var all den kritik som riktades mot honom -
direkt kritik mot islam, Mohammed och Allah.
Koranen lär i sura 8 -
att man först kapar av kritikerns fingertoppar, sedan huvudet.
Motståndet mot honom var motstånd mot Allah.
Precis. Han berättade inte -
att han skulle döma oss enligt Koranen.
Fast vi var muslimer, -
kände vi inte islamsk filosofi särskilt bra.
Vi litade på honom. Vi trodde att han talade sanning.
Vi satte oss mot Khomeini, när han hade makten.
Först då förstod vi, vad som skulle vara vårt straff.
Vi kunde bara be om förlåtelse. Men vad skulle vi be om förlåtelse för?
Han skulle ändå förinta oss.
Om vi teg, skulle vi förintas i all tysthet.
Om vi talade, skulle vi kanske lyckas få frihet för vårt land.
Vi talade och riskerade vår egen säkerhet.
Oppositionen fungerade inte.
Nej, det gjorde den inte.
Vi tänkte att den kunde fungera på ett sätt.
Folket var inte nöjd så vi tänkte att vi kunde få det bakom oss.
Folket var också berett att stödja oss.
Vi vann valet och fick bilda regeringen.
Min kollega blev president. Han fick 80 procent av rösterna.
Det var ett tydligt budskap från folket.
Folket visste inte ännu, hur våldsam Khomeini var.
Han hade lyckats dölja det väl.
När vi bildade regeringen, -
gick vi förbi hans parti. Han blev arg.
Han sa att enbart ett parti fick existera i Allahs land.
Om det finns ett annat parti, kan det inte vara Allahs parti, -
eller Hizbollahs som framgår av Koranen, sura 5.
Ett parti som inte är Allahs representerar förintelse.
Vi skulle alltså förintas.
Som religiös ledare var han överbefälhavare.
Han agiterade revolutionsarmén mot regeringen.
Presidenten flydde. Några dödades.
Några togs till fånga, såsom jag. Jag fick dödsdomen.
Fyra av mina kamrater dödades. Jag lyckades fly -
med hjälp av en inflytelserik ledare.
Han gick inte helt i Ayatollahs ledband.
Jag blev för en stund fri från fängelset och flydde från landet.
Vart tog du vägen?
Jag gick till Turkiet.
Vid första försöket åkte jag fast.
Jag skickades till samma domstol -
som hade gett mig dödsdomen.
Fast sådana här muslimska länder har en tyrann, -
råder det anarki i landet.
Ledarna litar inte på varandra.
Den av staten tillsatta revolutionära domaren -
vågade inte skicka mig till fängelset.
Han tänkte att den ledare som hade befriat mig -
var mer inflytelserik än han.
Därför intrigerade de för att döda mig.
En soldat vid den religiösa vakt- styrkan tog mig till bergen.
Han störtade mig i djupet och trodde att jag var död.
Jag dog inte. Jag hittades.
Mina vänner och släktingar larmades till min undsättning.
Återhämtningen tog ett år. Därefter flydde jag till Turkiet.
I ditt liv finns många intressanta perioder, -
men vi har ont om tid. Nu är du kristen.
Vad vände om det hela?
Du hade ju länge kämpat för islam, -
och du var bittert medveten om dess realiteter.
Vad fick dig att lära känna Jesus?
Jag var skakad av mina muslimska bröders agerande.
Varför har islam denna fientliga karaktär?
Hittar man inte fiender utanför, börjar man döda sitt eget folk.
Jag var rebell och tjänade islam.
Varför ville min ledare döda mig?
Enligt iranierna lyckades vi i två år åstadkomma mer -
mullorna under trettio år.
Jag började fundera, om islam orsakade dessa problem.
Jag var väldigt förbryllad.
Turkiet var inte något bättre ställe för mig.
Jag irrade runt. Mitt hjärta försökte lösa det hela.
Sedan började jag doktorsutbildning i Turkiet.
Jag skrev min doktorsavhandling om relationen mellan religion och kultur.
Jag måste studera alla religioner och kulturer.
Jag var tvungen att studera ingående islam, kommunism, -
kristendom, buddism, hinduism, grekisk filosofi.
De kristna värderingarna slog mig med häpnad.
Jag hade hört i 30 år -
att det inte finns något gott i kristendomen.
Jag förvånades av -
kristendomens sociala, kulturella och politiska värderingar.
Kristendomens människosyn är underbar. Människan är fri.
Friheten grundar sig på tron att Gud är Fader.
I relationen mellan fader och barn finns alltid frihet.
De kan mötas fritt, kramas och diskutera intimt.
Därför är de så fria.
Varför finns det ingen frihet i islam? Därför att Allah kallas husbonde.
Människor kallas slavar. Husbonden o. slaven kan inte närma sig varandra.
Därför finns det ingen frihet i islam.
Kristendomen slog mig med häpnad. Jag hade även en dröm, -
där Jesus uppenbarade sig till mig. Jag var mig i en desperat situation.
I drömmen var jag i mitt fars hus. Jesus sa:"Kom ut, jag hjälper dig."
Jag sprang ut. Mitt fars hus rasade ner.
Nästa söndag i kyrkan sade pastorn:
"Ditt fars hus är byggt på sanden. Det kan lätt rasa ner."
"Jesus byggde på berget. Det huset håller."
Detta förvånade mig.
Jag hade studerat kristendom för mitt forskningsarbete.
Någon gav mig Nya testamentet. Jag började läsa det.
Även det förvånade mig.
Det var en enorm bok om Guds filosofi.
Jag visste inte att Guds filosofi i Bibeln är så annorlunda.
I Bibeln är Gud en person.
Med Honom kan man ha personlig relation.
I andra religioner är gud opersonlig.
Detta smakade härligt i min mun.
Vi kan ingå en personlig relation med Skaparen.
Det rörde mitt hjärta på ett märkligt sätt.
Jag läste evangeliet för första gången och sköt undan Allah meddetsamma.
Allah kan inte vara gud. Han är en hednagud.
Hans egenskaper räcker inte till en sann gudomlighet.
Enligt Koranen är han den bästa vilseledaren - sura 8, vers 30.
Hur skulle en gud kunna vara den bästa bluffaren -
och samtidigt kalla sig rättfärdig och helig?
Den islamska etiken började kännas ful.
Sedan läste jag evangeliet på nytt.
Jesu kärlek rörde mitt hjärta.
Om du vill ändra dina fienden, älska dem.
Det stämde i mitt eget liv.
Hade jag behandlats enligt islam, hade jag inte blivit förvandlad.
Jag hade inte kunnat älska människor.
Vi återkommer till skillnaderna i islam och kristendom i ett annat program.
Vi har ett par minuter kvar.
Du har en tjänst i USA. Berätta om den.
Min organisation heter Flykt från mörkret.
Vi arbetar i Australien och USA.
Jag reser runt och berättar om islams världssyn och värderingar.
Jag vittnar om mitt eget liv.
Jag har ett eget TV-program som syns i den muslimska världen.
Jag lär muslimer skillnaden mellan kristendom och islam -
samt Bibeln och Koranen.
Gud har unnat oss att vinna själar.
Unga muslimer kommer till Herren.
De ser skillnaderna mellan dessa religioner och kommer till Gud.
Dina program syns också i ditt hemland Iran.
De känner mig. Jag var grym. Hur kunde jag förändras? Hur kan jag le?
Hur kan jag vara lycklig?
De ser hos oss och i våra ord Kristi sanning.
Iran är ett stort fängelse.
Islamska länder är fängelser i alla avseenden.
De ser friheten inom oss.
Tack för intervjun. Guds välsignelse till ditt arbete och liv!
Tack även till er, tittare!
Detta är ett viktigt vittnesbörd som vi behöver även här i Norden.
Låt oss be för våra bröder och systrar överallt i världen.
Många befinner sig i svåra situationer på grund av sin tro.
Välsignelse och vi ses åter nästa vecka!
Översättning: Laila Bondefalk